OM CHROMATINMODNINGEN I SEXUALCELLERNE. 229 



hos Myxine. Længdedelingen er let at erkjende og træder ofte 

 frem som en virkelig spaltning. T 2den modningsdeling for- 

 holder chromosomerne sig paa samme maade hos begge fiske. 



For Myxine gjælder det samme, som jeg tidligere fremholdt 

 for Spinaxs vedkommende, at man paa enkelte punkter vanske- 

 lig kan komme til en fuidt sikker tydning af billederne uden at 

 ty til en sammenligning med de hos andre objekter gjorte fund; 

 vi kom imidlertid ogsaa her, før vi havde undersøgt gunstigere 

 objekter, til væsentlig samme resultater som nu. 



Den væsentlige forskjel mellem modningsprocessen, saaledes 

 som vi finder den, paa den ene side hos Myxine og Spinax, 

 paa den anden hos Tomopteris og Salamandra, bestaar, naar 

 vi bortser fra chromosomernes forskjellige kontraktionsgrad paa 

 tilsvarende stadier, deri, at interkinesen er saameget længere hos 

 de to fiske end hos vore to andre objekter, og at den der fører 

 til forandringer af chromosomerne, som gaar i retning af en 

 hvileperiode. Hvis vi skulde opgjøre os en mening om betyd- 

 ningen af denne forskjel, saa maatte det være den, at medens 

 de enkelte chromosoraer hos Tomopteris, og vel ogsaa hos 

 Salamandra, maa ansees som fuldt udvoksede og delingsmodne 

 ved reduktionsdelingens indtræden, saa maa vi tænke os, at hos 

 de to fiske reduktionsdelingen saa at sige trækkes noget frem i 

 tiden, saaat den kommer til at afbryde chromosomernes ud- 

 vikling, før de endnu har naaet sin fulde modenhed. 



Foruden hos de objekter, vi nu har behandlet, og hvor vi 

 har undersøgt chromatinmodningen meget indgaaende, har vi 

 ogsaa studeret forholdene hos enkelte andre. Blandt de hvirvel- 

 løse dyr har vi saaledes undersøgt en repræsentant for insek- 

 ternes gruppe, inden hvilken chromatinmodningen har været 

 tydet paa indbyrdes meget afvigende maader, nemlig en græs- 

 hoppe, Locusta viridissima, og vi har kunnet overbevise os om, 

 at chromatinmodningen her i sin helhed stemmer meget nøie 

 overens med den hos Tomopteris skildrede procès. Desuden 

 har vi iagttaget den paralelle konjugation hos en copepode, 



