352 HANS KIÆR. 



dens planter er evnen til vegetativ formering, hvilket hos de 

 Heste foregaar ved stengeludløbere, hos andre som Rumex 

 acetosella derimod ved udløbere fra rødderne. De overjordiske 

 dele er gjennenigaaende xerofilt hyggede, og udmerker sig ved 

 en ringe størrelse. De transpirerende fläder er smaa og kan hos 

 enkelte unddrages den direkte berøring med luften, da bladene 

 kan foldes sammen. LigeJedes er spalteaabningerne ofte vel be- 

 skyttede ved sin beliggenhed i fordybningerne mellem frem- 

 staaende ribber paa bladfladen. Af anatomiske eiendommelig- 

 heder til nedsættelse af fordampningen kan særlig fremhæves 

 en tykvægget epidermis og et veludviklet styrkevæv i alle or- 

 ganer, hvilket sidste ogsaa er et middel i kampen mod vinden. 

 En mindre del af Kvitsanden er beplantet til bekjæmpelse af 

 sandflugten, delvis med Elymus arenarius, men væsentlig med 

 furu, saavel Pinus silvestris som Pinus montana. 



Paa den dæmpede hund i den unge kratskov er der ind- 

 vandret en del planter, hvoraf Aira flexuosa er den domine- 

 rende. Her findes ogsaa en del mos, hvis udbredelse er særlig 

 interessant at forfølge. Moserne viste sig nemlig at være meget 

 ømtaalige ligeoverfor sandflugten, og voxte kun paa steder, hvor 

 der var tilstrækkelig ly mod denne, trivedes bedst under de 

 ældre furubuske. De tilgrænsende dele af lyngmarken bliver 

 stadig overdækket af sand, hvorved vegetationen antager be- 

 synderlige former. Paa fladt terræn omdannes ofte buskene til 

 pyramideformede sandhauge, fra hvis overflade de yngste gren- 

 skud stikker tæt frem, dækker næsten sanden. I bakkeheld 

 derimod vil buskene antage former af trappetrin, adskilt ved 

 sand. Udfaldet af kampen mellem lyngmarken og sanden synes 

 overalt at være givet: Vegetationen bukker tilsidst under, en 

 del af den paa grund af den stadige tildækning med sand, mens 

 andre arter dræbes ved, at sanden blæses væk fra rødderne, 

 som derved udtørres af luften. 



Foredraget gav anledning til en diskussion, hvori deltog 

 professorerne Poulsson, Wille, Gran, brigadelæge Arbo samt 



