FAUNA DROEBACHIENSIS. II. OPHIURIDER 



67 



helia-iev. På Drøbaksgrunden kan den enkelte år som f. eks. 

 høsten 1920 samle sig i enorme mængder og helt dominere 

 faunaen. Den går helt opover mot ålegræssets nedre grense og 

 nedover til de største dyp i avsnittet, hvor bunden er hård, men 

 er aldrig så hyppig som på koralrevene. 



Gen. Ophiotrix (Joh. Müller et Troschel). 



OpMotrix fragilis (0. F. Müller). [Fig. 21]. 



Denne art er alene om å representere siegten hos os; den 

 er let kjendelig dels ved sine taggete armpigger og pigger på 









■o^: 



Fig. 21. Ophiotrix fragilis fra tersklen vestenfor Drøbaksgrunden 1921. 

 a interradie og armbasis set ovenfra, h set nedenfra. 



skiven, dels ved sine tornete sugeføtter og manglen på mund- 

 papiller. — Farvetegningene er sterkt varierende; hovedfarven er 

 blåliggrå, lysere på undersiden som særlig på mundfeltet kan 

 være næsten rent hvit ; armene har oftest på oversiden røde 

 eller orangegule flekker, .sjeldnere finder man en sammenhængende 

 gul længdestripe midt efter armryggen; skiven har ofte et gult 

 eller hvitlig midtfelt. 



Ophiotrix fragilis synes mest knyttet til Lophohelia-revenes 

 dypere partier nedenfor 15 favner og optrådte i 1921 om som- 

 meren i stort antal vestenfor Drøbaksgrunden i 20—30 fav- 

 ners dyp. Sjeldnere finder man den blandt dyperevoksende 

 lithothamnier. 



