STOKANDENS LIV 1 PARRINGSTIDEN 209 



I denne forbindelse skal nævnes en tin.s, som tydelig viser, 

 at den optagne hun undertiden har sin glæde av at narre de 

 fremmede andriker. Et eksempel: En and med sin andrik befandt 

 sig alene i en avdeling av et tjern. Avdelingen var mot resten 

 av våndet begrænset av et litet staaltraadgjærde. Et stykke 

 utenfor gjærdet svømmet der 3 andriker, som ikke hadde til 

 hensigt at flyve over gjærdet for at komme ind til parret. Om 

 en stund begyndte hunnen at bli urolig, og i en stor sving fløi 

 den saa over staaltraadgjærdet og ind paa de 3's omraade. Det 

 var uomtvistelig, at den vilde henlede disses opmerksomhet paa 

 sig. Vendt mot dem salte den sig øiehlikkelig i den for en hun- 

 stokand karakteristiske frygtstilling overfor fremmede hanner: 

 Høilydt og „forskrækket" rappende av fuld hals og med nebbet 

 en smule i veiret gjorde den halsen saa kort som mulig og 

 stillet sig beredt til at flyve væk, hvis andrikene vilde nærme 

 sig den. De fristede andriker gjorde straks jagt paa den, men 

 den hadde beregnet et saa godt forsprang, at den uten vanskelig- 

 het i næste øieblik dalte ned ved siden av sin egen andrik, og 

 de fremmede stoppet utenfor gjærdet. Denne episode gjentok sig 

 flere gange for de samme dyr kort efter, og med samme utgang: 

 Som det syntes „triumferende" vendte anden tilbake til sin 

 retmæssige som hele tiden hadde forholdt sig helt passiv. Dette 

 sidste tyder paa, at ogsaa han opfattet det hele som en lek, 

 hvorved det ikke var nødvendig at gripe ind eller vise uro; en 

 av disse ting finder nemhg sted, naar der ikke er tale om lek. 

 — Tilsvarende det ovenfor beskrevne iagttokes ogsaa ellers. 



— Under fremmede beileres aktion for at faa fat paa en 

 allerede optaget hun, er der adskillige forskjellige omstændig- 

 heter, som spiller ind, og som bevirker, at der opkommer et 

 meget farverikt billede. 



Hvis andens andrik er despot over den fi'emmede andrik, 

 sker følgende: Enten vover den fremmede ikke direkte at gripe 

 anden, men folger i hendes (og hendes andriks) kjølvand eller 



Nyt Mag. f, Naturv. LX. 1922. 14 



