TH. SCHJELDERUP-EBBE 



Almindelig vil dog de nye kyllinger, hvis deres fjærfarve 

 er gunstig og de øieblikkelig forstaar at tilpasse sig hos den 

 fremmede klukhøne, ha stor utsigt til at bli betragtet som dennes 

 egne kyllinger. Dette viser, at mange klukhøner lægger mere 

 merke til kyllingernes farve og opførsel (bevægelser) end til deres 

 ansigt m. v. (og ansigtene er faktisk ogsaa, for den menneskelige 

 opfatning, umaadeliglike hos kyllingene mens de er ganske smaa). 



Sandsynligheten for, at en klukhøne skal opta fremmede 

 kyllinger i sin flok, viste sig at avta betydelig med kyllingenes 

 fremadskridende alder. Baade blir nemlig da kyllingene forskjel- 

 lige i utseendet indbyrdes (og lettere at kjende for klukhønen), 

 og deres tilpasningsevne til ophold hos en fremmet klukhøne 

 blir i væsentlig grad forringet. Jo større de blev, desto mere var 

 en fremmet klukhøne skrækindjagende for dem ; de vilde slet 

 ikke komme naar hun kaldte, endsi ligge under hendes vinger 

 om natten; de skydde hende og flyglet for hende, og klukhonen 

 kom da til at hate dem. 



En anden faktor, som ogsaa er av stor betydning er, at de 

 fremmede kyllinger er like gamle som klukhønens egne. I den 

 spædeste alder forandrer kyllingene som bekjendt sin opforsel, 

 .sit utseende og sine tilbøieligheter hurlig: vingefjærer vokser 

 frem, trangen til om dagen at varme sig under pleiemorvinger 

 avtar. etc. Og alle slike ting formaar klukhønen vel atadskillle; 

 ser hun, at der pludselig i hendes flok befinder sig for unge eller 

 for gamle kyllinger i forhold til hendes egne, fatter hun straks 

 „mistanke" og begynder at forfølge de fremmede. Og detle sker 

 ialmindelighet, selv om de nye kyllinger har samme fjærfarve 

 som klukhønens egne. 



Blot meget sjeldent viste det sig, at klukhønene var saadan 

 anlagte, at de taalte eller endog syntes om, at deres kyllingflok 

 blev forøket ved direkte overflytning av fremmede kyllinger. Et 

 eksempel paa en saadan høne er et Red Rhode Island-dyr (1917). 

 Denne høne, der forøvrig — som saa mange andre av denne 

 race — var av et rolig temperament, optok først i sin kyllingflok 



