356 DET BIOLOGISKE SELSKAB. 



Kristianiafjorden — nordboernes Folden (jfr. Storm : Snorre, 

 p. 46, 64, 127 0. s. f.), de gamle hollænderes Zoon-water (jfr. 

 Kraft : Norges Beskrivelse, 1840, p. 159, og de hollandske sjø- 

 karter fra det 16de og 17de aarhundrede) — er benævnelsen for 

 den fjord, som med Færder som utgangspunkt strækker sig 

 mere end 100 km. ind i landet. Den kan betragtes som en 

 direkte fortsættelse av den bugt av Skagerak, som skyter sig op 

 mellem Baahuslæn paa svenskekysten og strækningen Fre- 

 dri ksværn— Lille-Færder paa den norske. 



Paa et kart falder det en straks i øinene at fjorden er delt 

 i følgende 4 avsnit: 



1) Den ytre Kristianiafjord o: partiet fra fjordgapet op 

 til Horten — Moss. 



2) Bassinet nord for Horten, begrænset av linjerne Hor- 

 ten — Moss i syd, Moss— Soon i øst, og Holmestrand — Horten 

 i vest, og som igjen lar sig inddele i et østlig, grundere, og 

 et vestlig, dypere, parti. Fra dette utgaar der saa igjen to 

 betydelige sidegrener: a) Sandøsognsfjorden mot vest, og 

 b) den 4 mil lange Drammensfjord mot nord. 



Fra dette bassins østlige parti fortsaetter 

 4) fjordens tredje avsnit som en ganske smal rende, — den er 

 paa sine steder ikke mere end IVo km. bred — op til syd- 

 spidsen av Haaøen. 



Herfra regnes saa begyndeisen til 



4) den indre Kristianiafjord, idet fjorden her atter vider 

 sig ut til et basin, som strækker sig helt op til Kristiania by. 

 Her bøier fjorden skarpt av mot øst og syd, og danner 



5) den næsten to mil lange Bundefjord, fjordens sidste av- 

 snit. 



Kristianiafjordens ytre parti er begrænset av temmelig flate 

 strandbredder med øer og skjær, som særlig paa vestsiden i 

 Bolærne faar karakteren av en skjærgaard. Indimellem disse 



