XXIV 



iibnt om frorfommeren et fraaenbe 93anb, og fee, fcøorfebeS ttt mbf» 

 rev of 2)tyg* efler StøgnfTuelarøer, ba flfulbc man troe, at Ijøtø.au'e 

 Méfe Sfnfcntnger I^fféftg fasbe forøanMet ftg til fulbfomne 3nfec= 

 ter, be maatte fonuørrVSuften, øg at intet leøenbe Støfen øilbe funne 

 imbbrage ftg bereé Stif o. f. 0. 5)og, in fee ogfaa tyøtlfeti Stagbe 

 «f biéfe muntre Smaabin- ber oøfnaøøeø nf unge og gamle 2(§nber, 

 l;»ortebe§ be ere en Behagelig fr-øbe for nuinge 33anb* og Sumøfugle, 

 og føorlebeg tn fulbfomne Snfect er øejiemt til, i Suftnbøué at 

 følbe mange ftugleé graabige Støaøer. 2)er giøeS ogfaa anbre ffabe^ 

 lige 2)§r, f. $r. Støarfmufen, tøøilfe unber for bem gunftige Om* 

 ftønbigtyeber funnc formere flg oøerørbfntftgi, og fnart bltøe til en 

 foruroligenbe £anbeølage, tøøor Sftttfeøaager, Ualer og anbre iørigc 

 5J?ufefjcnber u*rijbbe3, iftebetfor at frefceø. ©riøøerne gaøne før* 

 nemmelig i be »arme fianbe øeb at fortære en 9Jtøngbe labeler, ber 

 tUtvé øilbe forøefte duften. Qtøbre ^ugfe gaøne øeb at oøføge en 

 SPtøngbe eøerfføbigi $rø, ftøorøeb be forftinbre ben nitfor ftore Stør* 

 mering af øiéfe planter, §øi(fe mon tillægger fftaønet: „VLfrvfa*) 

 efter øeb at forplante mange S(ag3 SScejttcr tii anbre (£gne. 



3'ugieneø umibbel&are Sfytte for Srøenneffet er flor og mang* 

 følbtg. Æjøbet af be afterftefie er en øelfmagenbe og nærenbe Søife. 

 (Sføøfnejtyer, $omerantsfugle, be faafalbte SSeffaffner, Stranbløfcere, 

 sBagteler, £>røsfeler føifel fom 2)eSficateSfe. 3 Qtlminbeligfteb §aøe 

 Sangfuglene, 2)uer og «§øn8, be Sneøøeagtige, be øilbe @jce», famt 

 ben familie af QSifbcenberne, fjøig igaqtaa er uben *§ublaø, et ikh 

 (magenbe jtjøb. Æggene af <&m&, 93i'6er, aHe fneøøeagtige ftugle, 

 3dnb"er øg ®jæ§ o.f. ». ere ligelebe§ en nærenbe og øeøagefig Søife. 

 fjerene og imnene fcenijtteS til Senge; be ftore $enneøofer af 

 •Svingfjerene, tfcer af ®jæ§, Sftaøne øg Ærager, brugeS til ©frises 

 :penne, hegning ø. f. ø.; mange feeregent bannebe, enten naturligt 

 eller funftiat, ftjonifarøebe ^jer anøenbeS til $ønt og ^røbeifer* 

 3$eb bereS Sang, oøerBoøebet øeb !;ele bereø gtørb, oøltøe be Sfoøe, 

 Støarfer og Q3anbe, og en (£gn, t)øort ingen gugl laber ftg Børe eller 

 fee, mangler en jtor $rtybelfe og en §erlig OpliøVffe. %bet øi efter* 

 ffrceøe mange før bercS øelfmagenbe Æjøb, er ogfaa btøfeS Sagt øg 

 $angft til ftor frornøielfe, $ør Stforb&oerne er Bugiefangften af 

 af ftørjte SBet^benfeeb, ta be fffe Blot næfien ^elc 9'taret iafennem 

 Ijaøe bereé Øfring beraf, men øgfaa ÆlcebningSjt^ffer og mange 

 Slagé ftornøbentyeber. 



Saa ]ior og almtnbelig Datten i het ^ele taget er, fom ffug*' 

 lene ftifte i Øiaturcnfi ^uuéfjolbning, og fom be ogfaa S?bc S?enne» 

 jfene, faa uBet^belig- er berimob ben Sfabe, be anrette, og fom ofte 

 fun Hiøer bem ^aflbigtet, >^o# mange kolber Sfaben Stgeøffgt meb 



