34 Alfred Getz. 



Dr. Herrmann ytrer sig i sin indberetning 1883 om skiferens 

 beskaffenhed så: 



» — Dernæst så jeg mit egentlige arbeidsfelt i den langt- 

 udstrakte mægtige urd, ved hvis fod gården fos og pladsen Tøm- 

 mereggen ligger. Efter en længere tids sogen viste sig på et 

 temmelig raddent skiferfragment et gult glinsende spor af noget, 

 som muligens kunde være en levning efter graptoliter. Snart 

 blev det klart for mig, at det var umuligt at fremfinde tydelige 

 gode fossiler i de små stykker, som for største delen udgjør urden, 

 da • fossilerne på disse var udslettede. Jeg søgte derfor at opdage 

 de friske stykker og klatrede op til fjeldvæggen selv, men fandt, at 

 bergarten så dybt jeg kunde trænge ind var radden. Da bemær- 

 kede jeg, at hist og her i urden lå temmelig friske skiferplader 

 uden transversal skifrighed, som ellers havde været iagttaget på 

 tusinder af stykker. Disse blå plader havde formodentlig faldt 

 ned fra en større heide, idet på engang kolossale fjeldmasser havde 

 løst sig, hvorved også friskt berg kunde komme tilsyne. På disse 

 var nu også, som jeg havde formodet, graptoliter ikke så ual- 

 mindelig, især på strækningen, som ligger mellem Fos og den 

 vest for gården liggende stue. Længere østover, hvor jeg fortsatte 

 mine etterforskninger, blev de friske plader på flere steder meget 

 rigeligere, og der kunde jeg også nå op til dem i fast fjeld; des- 

 værre var fossilerne her meget sparsomt forhaanden«. 



De i Guldalen fundne graptoliter tyder sammenlignet med 

 andre graptolitforekomster på et høiere niveau end fyllograptus- 

 skiferen, da den forherskende form er dicranograptus og vel især 

 dier anog raptus ramosus, Hall samt efter dr. Herrmanns sidste 

 bestemmelse diplograptus teretiusculus ? His. 



Dette svarer jo til >Upper Landeilo« og »Lower Caradoc« i 

 Wales og til et overgangsled mellem Glenkiln og »Lower Hart- 

 fell« i Moffatserien. 



I Guldalen forekommer den mørke skifer leiet sammen med 

 konglomerat og sandstene i store foldninger. På en under prof. 

 Kjerulfs ledelse foretagen exkursion 1885 forsøgtes opgået et profil 

 fra Lundemo til Ringveåsen over høiderne Lillestenen og Lynge- 

 stenen (Høgstenen). Dette profil hidsættes og kan gjælde for en 

 korrigeret udgave af den første skitserede profiltegning i »om 

 Trondhjems stifts geologi« i Nyt mag. for naturvidenskab, bind 18 

 pag. 28. 



Også i profilstykket ved Hovind station med steile fold- 



