36 Alfred Getz. 



ninger af Hovindsandsten langs jernbanelinjen og konglomerat 

 længere oppe i bakken sees graptoiitskiferen i begge ender af 

 profilet, s ved Kværmnoen, n oppe under terrasserne. 



På det geologiske rektangelblad Melhus kunde man altså 

 nu særskilt indtegne graptolitronerne med en farvestreg, der måtte 

 følge langs med kartets grænse mellem silurstagen 4 og Trond- 

 hjem — Størengruppen, navnlig således : n for Støren på østsiden, 

 over Gylle under Høgås og Rååsen, videre ved Lundemo fra 

 Lyngebakken s for Lyngestenen (Høgstenen) ind mod Sama og 

 videre nordover forbi Bybot, derhos en mindre streg indenfor den 

 foregående i selve silurfeitet over stenen, Asløkken o. s. v., endelig 

 på vestsiden med streger såvel s for Hovind station ved Kværn- 

 moen langs med bækken, som n for Hovind station ogsaa i silur- 

 feltet ved Nyløkmoen og Grøtdalen. 



Den rustbrunt forvitrende skifer, hvori disse graptolitfinde- 

 steder hører hjemme, synes at være ældre end og overleiet af de 

 mægtige konglomerater i Lyngestenen, ved Hovind o. s. v. De 

 samme konglomerater indeholder kalkstensbruclstykker med spor af 

 fossiler sandsynligvis fra de samme etager, 5 med flere, som sees 

 pa Holandet i stykkevis sammenhængende profiler, men hvori hidtil 

 ingen graptolitskifer er seet. 



Fra findestedet Tømmereggen omtales af dr. Herrmann fundet 

 af et aftryk, i en lerstensplade, der kan tydes som en ortokeras 

 eller lituites. Formerne i graptoiitskiferen selv tyder på et niveau 

 med etagerne 4 og 5. 



Som afslutning på mit sommerarbeide i 1885 blev jeg sendt 

 af hr. professor Kjerulf til Kjølahaugene for ligeledes der at frem- 

 finde graptoliter; prof. Kjerulf troede nemlig, modsat en flerhed af 

 skandinaviske geologer, at lagrækkerne her langs rigsgrænsen lige- 

 som øverst i Kjølahaugen ikke stiger høiere op end i silur, derfor 

 mente han, at man i den derværende mørke skiferzone måtte finde 

 graptolitrester. 



Min sogning deroppe så ud til at slå feil; veiret var meget 

 ugunstigt og skiferen var kun på yderst få steder indbydende. 

 Jeg tænkte allerede på at reise tilbage, da jeg en dag kom til et 

 gunstigere sted, hvor jeg fandt et spor, som man med velvilje 

 kunde udtyde som en graptolit. Veiret var imidlertid fremdeles 

 regnfuldt, og sommeren allerede på det nærmeste forbi, så jeg 

 dennegang kun kunde bringe denne tvetydige graptolit og et par 

 andre spor med hjem. 



