Om magnetiske iagttagelser i polaregnene. 45 



De absolute bestemmelser af deklination, horizontalintensitet 

 og inklination udførtes efter planen et par gange om maaneden 

 for stadig at kunne kontrollere variationsapparaternes nulpunkter. 



Deklinationen bestemtes ved hjælp af et engelsk unifilarmag- 

 netometer med kollimatormagnet, indtil udgangen af marts maaned 

 1883 paa den almindelige maade. Før magneten anbragtes i sus- 

 pensionstraaden, hængtes ind en torsionsvegt, foråt torsionen skulde 

 faa anledning til at ophæves. Magneten blev flere gange omlagt 

 i sit lager og de for absolut samtidige aflæsninger af det ene de- 

 klinations variometer korrigerede resultater stemte altid ganske godt 

 overens for samme stilling af magneten, selv efter gjentagne om- 

 lægninger. Jeg troede derfor at have undgaaet torsionens forstyr- 

 rende indvirkninger og tilskrev de uoverensstemmelser, som viste 

 sig i værdien af deklinationsvariometrets nulpunkt, forandringer i 

 selve dette instruments stand, hvilke da formentes at hidrøre fra 

 forandrede torsion sforhold i dets suspensionstraad, fremkaldt ved 

 variationer i luftens fugtighedsforhold i observationsrummet eller 

 fra en mulig forrykning eller drejning af d« piller, hvorpaa instru= 

 mentet og dets aflæsningskikkert var anbragt. Hvad der imidler- 

 tid, eftersom tiden skred frem, blev mig i høj grad paafaldende, 

 var den ganske mærkelige overensstemmelse mellem de to dekli- 

 nationsvariometre, der blev sammenlignet som oftest en a to gange 

 om ugen. Forskjellen mellem de to variometres stand beløber sig 

 i medium for det hele observationsaar til 16', 8 med en midlere 

 afvigelse af ± O', 5. Den største afvigelse paa begge sider af 

 mediet er ± l',2. Hvis derfor de indtil udgangen af marts ud- 

 førte absolute bestemmelser af deklinationen skulde være korrekte, 

 maatte altsaa de to variometre nøjagtig have fulgt hinanden i frem 

 og tilbagegaaende nulpunktsforrykkelser, der, som observationerne 

 viser, strakte sig over et interval af hele 37'. Dette er, hvad en- 

 hver vil indse, aldeles utænkeligt, selv om, som tilfældet vistnok 

 var, de to instrumenter havde nøjagtig ensartet opstilling, var for- 

 synet med suspensionstraad af samme rulle og i det hele var af 

 fuldstændig identisk konstruktion. 



Der staar følgelig kun tilbage at antage, at de absolute be- 

 stemmelser ikke har været saa nøjagtige, som ønskeligt kunde 

 være, og af forskjellige grunde, som jeg her ikke skal gaa uær- 

 mere ind paa, fandt jeg, at unøjagtigheden i resuitaterne maatte 

 skrive sig fra unifilarmagnetometrets torsion sforhold, idet vistnok 

 torsionen kunde antages at have været temmelig nær konstant 



