50 Aksel S. Steen. 



i Kingawa, men synes efter Grieses udtalelser ikke ganske at have 

 svaret til forventningerne. Dog mener han, at man ved at före- 

 tage enkelte smaaforandringer i instrumentets konstruktion, vilde 

 kunne opnaa bedre resultater. Uden at indlade mig paa en nær- 

 mere omtale af dette apparat, som jeg aldrig har havt anledning 

 til at arbeide med, tror jeg dog, at man bor have sin opmerk- 

 somhed henvendt paa at finde en afløser for inklinatoriet, der vel 

 neppe nogensinde vil kunne gjøres saa fuldkomment, at det bliver 

 istand til at levere iagttagelsesresultater, som staar i højde med, 

 hvad de til bestemmelsen af horizontalintensiteten benyttede in- 

 strumenter kan præstere. 



Jeg gaar nu over til en kortfattet omtale af de magnetiske 

 variationsapparater, som anvendtes i Bossekop. In strum entern e 

 var efter det Lamont'ske princip konsumieret af prof. Mohn, og- 

 forarbejdet her i Kristiania af instrumentmager C. H. G. Oisen. 

 Som tidligere nævnt, havde vi to fuldstændig ensartede sæt, hvert 

 bestaaende af deklinationsvariometer, horizontalvariometer (unifilar 

 med kompenserede deflektorer) og vertikalvariometer (unifilar med 

 vertikale stænger af blødt jern som deflektorer). Alle 6 instru- 

 menter, som jeg vil betegne henholdsvis med Di og Du, Hi og 

 H h, Vi og V ii var opstillet symmetrisk i det magnetiske obser- 

 vatoriums saakaldte variationsrum, med nøjagtig samme afstand, 

 1719 mm., mellem speil og skala, hvilken sidste var inddelt i 

 millimeter, saaledes at en skaladels angulære værdi for alle 6 in- 

 strumenter var akkurat l'. 



Tidligere er omtalt den merkelige overensstemmelse mellem 

 de to deklinationsvariometre, hvis aflæsninger gav en gjennem 

 den hele observationstid temmelig konstant differens, hvoretter 

 der er al grund til at antage, at begge apparater hver for sig har 

 bevaret sit nulpunkt uforandret. Dette konstateredes, som før 

 nævnt, end yderligere ved de nøjagtigere absolute deklinations- 

 bestemmelser, der udførtes i løbet af de sidste 5 maaneder. Giese 

 fortæller om de ved stationen i Kingawa benyttede 2 Edelman'ske 

 deklinationsvariometre, at de viste betydelige uoverensstemmelser,, 

 idet differensen mellem deres samtidige stand ofte i løbet af me- 

 get kort tid kunde variere flere minuter. Han tilskriver dette 

 ændringer i suspensionstraadenes torsion, frembragt ved variable 

 fugtighedsforhold i lokalet. Skjønt jeg i Bossekop paa grund af 

 observationsrummets størrelse og delvis underjordiske beliggenhed 

 samt den stadige brænden af et konstant antal lamper, ikke næ- 



