134 B. Kaalaas. 



Forresten gjordes kun faa mærkeligere fund i Aardal, dog 

 skal jeg nævne: Hypnum molluscum cfr., Eurhynchium striatum 

 paa raadne stubber, Habrodon Notarisii paa asketræer ved stran- 

 den, Breutelia arcuata i masser i lierne, Enthostodon Ahnfeltii, 

 Grimmia Donnii sparsomt paa stene nede i dalen, Sphagnum con- 

 tortum cfr. og Riccardia multifida. 



Den længste tid anvendtes saavel i 1885 som 1886 til under- 

 søgelse af floraen i Lyse ved bunden af Lysefjorden i Høgsfjord 

 præstegjæld, det interessanteste sted i hele amtet. Naturen her 

 er ligefrem storartet. Som en smal revne i fjeldmassen strækker 

 Lysefjorden sig fra Fossan omtrent 40 km. i næsten lige linje 

 mod nordost omgiven af steile tildels ganske lodrette bergvægge, 

 der inderst ved fjordens bund stiger til omtrent 1000 meter. 

 Mest fremtrædende er Næverdalsfj eldet yderst i fjorden paa nord- 

 siden, en vildt forreven granitmasse, samt det imponerende Kjerag 

 inderst ved bunden, bekjendt for sin »skydning«. Kun paa faa 

 steder er bredderne klædte med blandet løv- og furuskog og yder 

 plads for nogle faa gaarde. Man faar et eiendommeligt indtryk 

 af væxtforholdene i denne trange fjordrevne, allerede ved at reise 

 langs stranden, idet man paa flere steder kan træffe til at se alpine 

 planter som Saxifraga cotyledon og aizoides, Oxyria reniformis 

 med flere voxe lige nede ved våndet i selskab med Hedera Helix 

 og Hex aquifolium. Disse alpeplanter voxer omkring vaudsig, 

 der kommer frem under fjeldet, og hvis vand er iskoldt, medens 

 solens virkning paa de lune bergvægge er særdeles intens. — Fra 

 fjordens bund strækker Lysedalen sig som dennes fortsættelse 

 7 — 8 km. i samme retning op paa fjeldmarken, idet den stadig 

 bliver snevrere. Den indesluttes af ligesaa høie, nøgne og util- 

 gjængelige fjeldvægge som fjorden; kun mod nord gaar en sidedal 

 ud fra Lysedalen og forgrener sig i flere skar mellem fjeldene. 

 Af bække og mindre elve findes der en mængde, der ofte styrter 

 sig som fosser ud over de lodrette fjeldsider mange hundrede fod 

 og opløser sig i en røg af fine vanddraaber, eller fors vinder i de 

 mørke og dybe kløfter i væggene. I selve dalen løber den større 

 Lyseelv. Bergarten er i fjordens indre del gneis, men i den ydre 

 mest graa granit, især paa nordsiden. Skjønt jeg opholdt mig i 

 Lyse i over 14 dage, fik jeg dog kun undersøgt en forholdsvis 

 ringe del af trakten, og jeg holder mig derfor overbevist om, . at 

 der endnu vil kunne gjøres mange mærkelige fund der (f. ex. t 

 Scapania nimbosa, Jungermania Donnii, Plagiochila spinulosa o. s. v.) 



