Ryfylkes mosflora. 135 



.Mine excursioner omfattede dalens bund indtil Andersaaeri, strøget 

 ■omkring dennes nedre lob, den ydre Lysebrække og trakten om- 

 kring Ødegaards sæter, samt paa nordsiden: L^seknuden, Kjelke- 

 skaret og strøget omkring Nerebø sæter. En udflugt foretoges 

 ogsaa til Lysekammen, det høieste fjeld i egnen (1350 meter), 

 men dets top kunde dog ikke naaes paa grund af tæt taage. 



Floraen i Lyse synes ikke at være saa særdeles artrig, idet 

 jeg i den nævnte tid kun noterede 163 løv- og 54 levermoser, 

 men desto flere sjeldne og mærkelige arter kan den op vise. Den 

 har forresten en særdeles udpræget atlantisk karakter, kanske i 

 høiere grad end de yderste kyststrøg, paa grund af den store 

 nedbør, der efter min erfaring fra mit ophold her er større end 

 f. ex. i Stavanger. Paa grund af dalens sneverhed ligger sne- 

 fonnerne paa skyggesiden ned til 500 meter endnu i august maa- 

 ned. Af de mærkeligste fund her skal jeg nævne: 



Metzleria alpina, der opdagedes her som ny for Skandina- 

 viens flora i juli 1885 i skaret, som fra gaarden Økland fører op 

 til Nerebø sæter. Her voxer den paa sydskraaningen næsten lige 

 ved veien paa fugtig torvagtig jord i ringe mængde omtrent 600 

 meter over havet. Jeg gjenfandt den paa samme sted i 1886 og 

 •desuden paa nordsiden af Lyseknuden i omtrent samme høide, 

 hvor den voxte paa en jordklump, der hang paa en trærod. Tid- 

 ligere er arten kun kjendt fra Alperne. De norske exempler er 

 tfigt fructificerende, dels med ældre, dels med yngre kapsler; i det 

 hele stemmer den ganske med sydeuropæiske exemplarer; men 

 kapslerne er paafaldende skjæve og mere bugede paa den ene 

 side end paa den anden. Da jeg har fundet den paa 4 vidt 

 adskilte steder i Ryfylke, synes den altsaa slet ikke at være sjel- 

 den her i de indre fjord egne paa skyggefulde, fugtige fjeldskraa- 

 ninger. Andreæa frdgida^ ogsaa ny for Skandinavien, voxer i 

 Kjelkeskaret i overordentlig mængde paa stenene i elven, dels 

 -over, dels under det iskolde vand i selskab med Andreæa nivalis, 

 paa en særdeles lang strækning fra 500 til henimod 1000 meter 

 • over havet, begge med frugt. Cesia alpina er særdeles almindelig 

 paa fjeldene ogsaa med frugt i mængde, saaledes f. ex. ved Øde- 

 gaards sæter, Nerebø sæter og ved Brudevand under Lysekammen, 

 hyppig i selskab med Andreæa alpestris og i Kjelkeskaret med An- 

 dreæa frigida. Den fructificerer helst paa ganske tørre steder, og 

 tu erne er da særdeles lave og kompakte, medens de paa fugtigere 

 -steder bliver store Off løse. men sterile. — Strax før sit sammenløb 



