Geologisk kart over øerne ved Kristiania. 179 



I den øvre del med de tykkere kalklag, som altså går 

 over i den næste afdeling, er faunan noget rigere. Arterne 

 er de samme som lavere; lier fandtes desuden arter af slæg- 

 terne Lickas og Dindymene (?) etc. 



Mægtigheden af den »undre chasmopsshifer«, som denne 

 afdeling kan betegnes er ikke så let at få faststillet, da keit 

 sammenliængende profiler ikke er mange. Efter de gjorte målin- 

 ger synes den i Asker med den ovenfor givne begrænsning 

 at have en mægtigked af omkring 40—45 meter, på øerne ved 

 Kristiania maske noget mindre, ca. 30 meter (Rambergø), 

 andre steder 35 — 40 meter, i middeltal altså ca. 40 meter, 

 hvoraf 5 — 6 meter for den øvre del med de tykkere sammen- 

 liængende kalklag. 



4 b ß. Knollet kalk med Chasmops conicophtalma, Boeck. 



Denne afdeling fortsætter umiddelbart fra den foregående 

 med tæt sammenpakkede kalkknollelag. De enkelte lag er i 

 regelen kontinuerlige, men med den sædvanlige knolleknudrede 

 överilade, bestående af en i friskt brud temmelig rengrå eller 

 lys blågrå kalk, livert knollelag i regelen kun 3 — 4 cm. tykt, 

 adskilt ved endnu mindre mellemrum af sortgrå fillet skifer, 

 gjerne kun i 1 — 3 cm. tykkelse, idet også ofte de enkelte knolle- 

 lag berører hverandre, hvilket navnlig i den midlere del af 

 afdelingen, hvor knollelagene ligger tættest, finder sted. I 

 den øverste del er knollelagene tykkere, adskilte ved mere 

 skifer og allerøverst findes regelmæssig flere (3 — 4, sommesteds 

 6), tildels mere end 1 decimeter tykke kontinuerlige, ikke 

 knollede, lag af kalk, de to øverste adskilte ved ca. 0.6 m. 

 ren skifer. Tilsammen regnede jeg på øerne i Bundefj orden 

 (Ex. Nakholmen) ca. 140 —150 kalkknollelag og kalklag i denne 

 afdeling. 



I denne afdeling findes i regelen kun få og slet opbeva- 

 rede fossiler; faunan er den samme, som i foregående afdeling, 

 idet dog enkelte arter, der her ikke er fremfnndne, kommer 

 til. Særlig karakteristisk er en meget stor, stærkt concentrisk 

 rynket, hidtil ubeskreven art af slægten Strophomena, en af 

 de største arter af slægten, som jeg ved nogen søgen har 

 fundet overalt i denne afdeling, men ikke udenfor samme; 

 af andre arter kan mærkes en stor Discoceras, samt hyppig 



12* 



