Geologisk kart over øerne ved Kristiania. 183 



III. HQvedafdelingen 4 c 



4 c a. Sort skifer med Trinicleus seticornis, His. etc. Trinicleus-skifer. 



Denne afdeling, der specielt kan betegnes som Trinu- 

 cleussskifer er en ren sort skifer, der såvel petrografisk som 

 faunistisk er særdeles vel markeret, nagtet den i Kristiania- 

 trakten er særdeles lidet mægtig i sammenligning med flere 

 andre lokaliteter i Skandinavien. I den lavere og midlere 

 del fincles meget sparsomt ganske store (0.3 til 0.5 meter) tykke 

 septarieknoller af lysere eller mørkere tæt blå kalk. Skiferen 

 er ofte fuldkommen sort, navnlig lavest nede, men har dog 

 grå streg og er i den øvre del gjerne grå. Øverst kommer 

 gjerne først 1 à 2 jevntykke omtr. 4 cm. tykke kalklag med 

 plan overflade, en meter liøiere atter 5 — 6 lignende kalklag, 

 disse kun adskilte af liver en decimeters skifermægtiglied, og 

 så begynder umiddelbart derover den rene kalkafdeling 4c/?. 

 Skiferen 4c« ligner ganske meget flere af de øvrige sorte 

 skifere i etagen 4, navnlig 4aa og 4 by, der begge også fører 

 store ellipsoider. Det er derfor nødvendigt at konstatere dens 

 forekomst enten ved pladsen mellem de to karakteristiske 

 afd elinger 4bd og 4c/S eller ved fossilerne. 



Mægtigkeden er ved Kristiania målt på mange steder, 

 f. ex. på Nakkolmen, på Rambergø, på N. Langø, på Lindø 

 etc; overalt ber er mægtigkeden 6 — 7 meter. Temmelig nøie 

 den samme mægtiglied 6 — 7 meter viser afdelingen også på 

 Holsa i Snarøsund, på Terneholmen, på Gråsø og Gråsøkalven, 

 Odden etc. i Askerprofilet. 



Denne skifer er på enkelte steder ganske rig på fossiler, 

 navnlig hvor den er stærkt smulret tiljordsmon, og hvor man 

 er så heldig at linde små kalkknoller, der ikke er septarier. 

 Man finder her hyppig Trinucleus seticornis, His., Calymene 

 conf. trinucleina, Linrs., den ægte Illænus glaber, Kjerulf 

 (= II. Linnarssoni, Holm. part.) Cybele sp., Lichas sp. (an 

 laxatusM'Coy) etc. Særdeles karakteristisk er fremdeles Orthis 

 argentea, His: (tidligere oftere betegnet i norske af handlinger 

 som 0. vespertilio, Sow.), og en liden Læptæna. Endvidere 

 yderst regelmæssig, selv om ingen andre fossiler antræffes, 

 en (ubestemt) art af orthocerer, der er ganske let at gjen- 

 kjende. På Nakholmen fandt jeg slet opbevarede graptolither, 

 Diplograptus pristis, His. og Climacograptus sp. 



