188 W. C. Brøgger. 



synligvis turde mægtigheden her som ved Kristiania kunne 

 sættes til ca. 40 meter. 



Karakteristisk for denne afdeling er i petrografisk hen- I 

 seende altså, at den overalt viser sig at føre tynde lag af 

 finkornig grå kalksandsten her og der gjennem hele sin mæg- 

 tighed; dette er således det andet sted i etagen 4, hvor vi 

 støder på tynde lag af kalksandsten, tydende på kystdannel- I 

 ser og afsætning på grundere vand. Afdelingen er for øvrigt 

 kj endelig ved at den opad afsluttes med en nogle meter 1 

 mægtig smulrende, stenglig, grøngrå skifer, hvorunder kommer I 

 en knollet kalkskifer med tynde knollelag og meget skifer, 

 hvorunder renere skifer med kalksandstenslag. 



Faunan i denne afdeling er som sagt yderst fattig og i 

 slet opbevarede exemplarer; jeg har fundet en Trinucleus conf. 

 seticornis, Illænus sp. og nogle flere slet opbevarede trilobit- ! 

 rester, fremdeles orthocerer, en stor Gomphoceras sp. og for- 

 øvrigt et og andet exemplar af ubestemmelige gasteropoder, 

 brachiopoder etc.; afdelingen turde lettere kunne kjendes ved 

 sin mangel på fossiler, end ved de deri forekommende former. 

 Lettest kj endelig er den ved sin petrografiske beskaffenhed. 

 Den slutter sig sandsynligvis nøie til den foregående afdeling 

 og er derfor her stillet sammen med denne. 



IV. Hovedafdel higen 4d. 



4 da. Undre Isoteluskalk. 



4 åa er atter væsentlig en kalkafd eling bestående af 

 knollet kalk med ca. 3 a 5 cm. tykke knollelag og oftere 

 ligesâmeget skifer mellem disse. Denne afdeling deles ligesom 

 i tre dele af to ca. 1.5 decimeter mægtige lag af kalksandsten, 

 som også findes i endnu et par tyndere lag; i den lavere del 

 er kalkknollelagene mindre tætte. 



På Lindøen talte jeg i det hele ca. 90 lag af knollet 

 kalk og kalksandsten (heraf 6 — 7 lag). Kalksandstenen er 

 som i 4cy grå, meget finkornig og danner sammenhængende 

 lag. Kalkknollelagene består af lys blågrå kalk, som vanligt 

 med ren lysgrå forvitringsfarve, der skiller sig vel ud fra 

 den mørkere skifer. 



Mægtigheden er på øerne i Bundefjorden 12 — 15 meter, 



