Den sandsynlige årsag til strandliniernes forskyvning. 251 



antager, at jorden besidder en ringe grad af plasticitet og beregner 

 den indre friktion, som månens og solens flodvirkning frembringer 

 i et sådant legeme. Han linder, at både stjernedagen og måneden 

 er blevet meget længere, at månens afstand har tiltaget, at eklip- 

 tikskråheden har minket og at en stor del indre varme er udviklet 

 ved den indre friktion. For 46 300 000 år tilbage var efter hans 

 beregning stjernedagen 15 h 30 m, månens afstand 46.8 jordradier 

 (mod 60.4 nu). Men 56 180000 år tilbage var stjernedagen kun 

 6 h 45 m lang, månens afstand kun 9 jordradier og måneden kun 

 1.58 dag (jV af dens nuværende værdi). Den indre varme, som 

 er frembragt ved friktionen i 57 000 000 år, vikle anbragt pa en- 

 gang være tilstrækkelig til at opvarme hele jorden 1700° Fahrenheit 1 ). 

 Han slutter, at fladtrykningen stadig har aftaget: »the polar re- 

 gions must have been ever rising, and the equatorial 

 ones falling, though as the ocean followed these changes they 

 might quite well have left no geological traces 2 ). The tides must 

 have been very much more frequent and larger, and accordingly the 

 rate of oceanic denudation much accelerated. The more rapid alter- 

 nation of day and night (for 57 000 000 år siden havde året efter 

 D. 1300 dage) would probably lead to more sudden and violent 

 storms, and the increased rotation of the earth would augment the 

 violence of the tradewinds, which in their turn would affect oce- 

 anic currents.« 



T r e s c a (Comptes Rendues 1864 p. 754, 1867 p. 809 o. fl. st.) 

 har vist, at is, bly, ja endog støbejern, selv ved almindelig tem- 

 peratur, kan presses så stærkt, at deres indre dele forskyves i 

 forhold til hverandre som delene i en væske. Jern i fast tilstand 

 er ved stærkt tryk presset ind i hulrum og har afpasset sin form 

 efter omgivelserne. Ved gjennemsnit af slige pressede stykker har 

 det vist sig, at smådelene eller krystallerne har omordnet sig ved 

 en strømmende bevægelse afpasset efter formen af det rum, hvori 

 stykket er presset ind. 



Vi må her også henvise til de interessante undersøgelser af 

 Reu sch om pressede konglomerater. Under det stærke tryk, 



*) Denne ved den indre rivning frembragte varme må bidrage til betydelig 

 at sinke den sekulære afkjoling. L apparent bar ikke taget bensyn 

 bertil i den ovennævnte afbandling om jordens sammentiækniug og af- 

 kjoling 



2 ) I et senere arbeide antager D. dog, at strandlinierne vil forskyves på 

 grund af stjerned agens forlængelse (Nature 2 sept. 1886 p. 422). 



