256 A. Blytt. 



Darwin antager flere gange sa store ændringer som Thom- 

 son. Det er således klart, at disse spørgsmål vel neppe endnu 

 kan endelig løses> og at forskjellige hypotheser indtil videre vil 

 være tilladelige. Vi vil da vælge den, som bedst kan forklare 

 kjendsgjerningerne, idet vi antager, at flodbølgens variation med 

 ekscentriciteten af banen muligvis kunde være årsag til strand- 

 liniernes periodiske forskyvning. Men vi fremsætter denne hypothèse 

 med alt muligt forbehold. Uenigheden mellem de mest anseede 

 fysikere om disse ting og den smukke made, hvorpå hypothesen 

 støttes af mange kjendsgjerninger, giver os alene mod til at udtale 

 formodninger, som vel af mange vil ansees for at være ikke alene 

 dristige men endog usandsynlige. 



Drivkraften for ændringerne af jordens form skulde 

 altså være periodisk foranderlig med banens ekscentricitet. Ha- 

 vet, som er flydende, retter sig straks efter den mindste ændring 

 i døgnets længde. Men den faste jord gjør modstand. Og døgnet 

 længes langsomt og umærkeligt. Ved sådanne små kræfter kommer 

 det, som vi ovenfor har seet, også an på tiden. Selv små kræfter 

 kan udøve en virkning, når de kun får tid til at virke. Det 

 er derfor rimeligt, at den faste jord vil komme til at ligge efter 

 for havet i sine bevægelser. Der vil gå nogen tid hen, før »skor- 

 pen« og den indre plastiske masse begynder at give efter, (grün- 

 den under en bygning begynder ofte først at svigte, når bygningen 

 har stået i nogen tid. Hvis nu -det faste jordlegeme ligger efter 

 for havet i sine bevægelser, og bevægelserne både af havet 

 og af det faste sker periodisk stærkere og svagere, fordi 

 drivkraften er stærkere og svagere, eftersom banens ekscentri- 

 citet stiger og synker, så var det tænkeligt, at strandlinierne vilde 

 komme til at forskyves op og ned engang for hver gang ekscentri- 

 citeten stiger og synker. Thi der må være størst sandsynlighed 

 for, at den faste jord på et eller andet sted må give efter, når 

 spændingen i det indre stiger stærkest. 



Det gjælder nu at undersøge, om flodbølgens virkning og æn- 

 dringen af dens styrke er stor nok til at forklare strandliniernes 

 forskyvning. Denne opgave er en mathematisk-fysisk, og det ligger 

 ikke for mig at løse den. Jeg stiller den som et spørgsmål til 

 kompetente mænds afgjørelse og skal indskrænke mig til følgende 

 bemærkninger : 



Dersom stjernedagen engang har været flere timer kortere og 

 jorden dengang var et fast legeme, så vil spændingen og trykket 



