Den sandsynlige årsag til strandliniernes forskyvning. 267 



Vi må altså slutte, at tertiærtidens dannelser vilde ligne de ældre 

 cyklers langt mere, om vort kjendskab til dem alle var ensartet. 

 Af de ældre cykler kj ender vi ofte især dannelser fra dybere vand, 

 af de yngste væsentlig dannelser fra grundere. I en fjern fremtid 

 vil de tilskue liggende tertiærdannelser komme til at ligne dem, 

 .som nu ligger tilskue fra ældre cykler. 



Dawson udtaler den tanke (1. c. p. 176 — 179), at den mær- 

 kelige lovmæssighed, hvormed slige cykler vender tilbage, maske 

 turde have en kosmisk grund og være betinget ved en eller anden 

 astronomisk periode. Men han synes at forkaste denne ide senere, 

 fordi de palæozoiske cykler har lag, som er 4 — 5 gange sa mægtige 

 som de mesozoiske (1. c. p. 195); man skulde derfor tro, at der 

 matte være medgået mere tid til deres dannelse. Men han frem- 

 hæver på den anden side, at i den palæozoiske tid gik ændringerne 

 i den organiske verden langsommere for sig i forhold til lagdan- 

 nelsen end senere, således at fossilerne rækker gjennem større lag- 

 tykkelser end i de mindre mægtige nyere cykler. Dersom jeg 

 skulde slutte fra disse af Dawson anførte kjendsgjerninger, sa 

 vikle jeg slutte anderledes end han, jeg vilde anse det for rimeligt 

 at antage, at lagdannelsen i den palæozoiske tid gik hurtigere for 

 sig end senere. Dersom månen dengang var os nærmere og stjerne- 

 lagen kortere, således som Darwin mener, måtte flodbølgen både 

 være stærkere og virke oftere end nu. Kysterne vilde ødelægges 

 langt raskere og havet vilde få langt mere stof til aneiring. En 

 cyklus fra denne tid vilde blive niægtigere end de yngre cykler, 

 og fossilerne vilde række gjennem en større lagtykkelse end i 

 disse. Thi jeg ser foreløbig ingen rimelig grund til den antagelse, 

 at udviklingen af nye arter skulde påskyndes i samme grad som 

 lagdannelsen. 



Der er således grund til at antage, at det er disse med lange 

 mellemrum stedflndende større ændringer i jordens form, som be- 

 tinger, at vi kan skille mellem geologiske formationer. Men slige 

 større ændringer i fordelingen af land og hav må nødvendig med- 

 føre også betydelige ændringer i veirlaget og dermed vel også 

 ændringer af livsformerne. Allerede i en af mine foregå- 

 ende afhandlinger har jeg fremsat den anskuelse, at istiden 

 var begründet i en ændring af fordelingen af land og hav. Der- 

 som landet får stor udbredelse i midlere og høiere bredder, især 

 dersom der skulde danne sig landbroer tversover havet, sådanne 

 som den formodede gamle landbro over Færøerne og Island fra 



