268 A. Blytt. 



Skotland til Grønland, vil de varme havstrømme stænges ude fra 

 Leiere bredder. De nordlige Lave vil da blive isLave, og Lvor 

 nedbøren er tilstrækkelig, vil der dannes indlandsis. I en afkand- 

 ling : Natürliche Warmwasserheizung als Princip der 

 klimatiscLen Zustände der geologischen Formationen 

 (in Abh. Senckenb. Ges. Frankf. a. M. vol. XIII p. 277 ff. 1884) 

 Lar J. Probst (i lighed med Sartorius von Waltershausen: 

 Untersuchungen über die Klimate der Gegenwart und 

 Vergangenheit 1865) med rette peget på den store betydning, som 

 varme havstrømme har og har havt til at mildne høiere bredders 

 veirlag. 



Det har været en almindelig antagelse blandt geologerne, at 

 dyre- og plantelivet under ældre formationer var mere ensartet over 

 hele jorden end nu. Men denne mening må ændres efter nyere 

 iagttagelser. Således siger J. W. Judd (Nature 1 march 1888 p. 

 424 ff.) om de ældste fossilførende lag (de kambriske): »Even at 

 that early period there were life provinces with a distribution of orga- 

 nisms in space quite analogous to that which exists at the present 

 day*. Eksempler på geografiske provindser nævnes af ham fra 

 silur, trias, jura, kridt; og han siger fremdeles: »I believe that 

 the study of fossils from remote parts of the earth's surface has 

 abundantly substantiated Prof. Huxley's suggestion that geographi- 

 cal provinces and zones may have been as distinctly marked in 

 the Palaeozoic epoch as at present«. 



De fleste lag fra gamle tider skriver sig fra perioder, hvori 

 landet lå dybt i forhold til havet. Og forskjellen mellem de 

 geografiske provindser er langt mindre i de store havdyb end 

 nær kysterne og på landjorden. Det har hidtil været en almin- 

 delig lære, at veirlaget i ældre tider var varmere og mere ensartet 

 over hele jorden end nu. Jo længere vi går tilbage, sagdes der, 

 desto varmere var det, og man har sat dette i forbindelse med 

 jordens indre varme. Istiden stod som et brud i sammenhængen 

 af denne stadige afkjøling. I transgressionsticlerne, hvor landet lå 

 dybt og havet havde stor udbredelse under høiere bredder, havde 

 varme havstrømme langt lettere adgang til polerne end under fast- 

 landsperioderne. Da vi nu kjender mest til de under 

 transgressionstiderne dannede lag, og da fastlandsperiodernes lag 

 for størstedelen dels er ødelagte ved denudation, dels ligger skjult 

 under havet, så er det rimeligt nok, at ældre cyklers lag må 

 vise mindre udprægede geografiske provindser og i regelen 





