282 A. Blytt. 



meise, dannede i Belgien det marine système Panisélien (sand) og 

 i Pariserbækkenet det marine sand ved Cuise. Hermed slutter 

 undereocæn. Den har således efter al sandsjmlighed 6 oscilla- 

 tion er. 



Mellemeocæn repræsenteres i Frankrig væsentlig ved grovkalk 

 (Calcaire grossier). I denne »etage« er der 5 — 6 underetager og 

 fleresteds huller i lagrækken. Mellemeocæn er i det hele marin dog med 

 indskudte ferskvandslag, og den repræsenterer sandsynligvis også 

 6 osciilationer. I Siebenbürgen begynder den (if. Koch in Föld- 

 tani Közlöny 1883 p. 118 ff.) med veksellagringer af 1er og mer- 

 gel, hvorpå følger vekslinger af gips og mergel (nedre gip s ho ri- 

 zont, Iste oscillation). Derover marine lag: Perforatalagene, 

 nedenfra opad: a) en østersbænk, ß) lermergel, y) kalkmergel (ne- 

 dre striatahorizont), 6) et skjællag (nedre perforatahorizont), e) 1er 

 (ovre striata horizont, den anden oscillation?), £) 1er med enkelte 

 hårde mergelbænke og samme fossiler som ß, rj) nok en østers- 

 bænk, 3-) 1er med østers, z) kalkmergel, øvre perforatahorizont (den 

 tredie oscillation?), derover Ostrealeret, en mægtig 1er med østers 

 og mergelbænke og en sandig kaikrig bænk i midten (fjerde oscil- 

 lation). Derover den nedre grovkalk, i regelen i to tykke 

 bænke (femte oscillation), dækket af en mægtig med sandige lag 

 vekslende leretage, som sandsynligvis er en ferskvandsdannelse og 

 som oventil dækkes af fersk vandskalk. Endelig den sidste (6te) 

 oscillation: den øvre gipshorizont, gips vekslende med 1er og 

 derover grövkalk vekslende med gips, andensteds foraminiferler, ma- 

 rint, den øvre gro v kalk. Jeg har anført alle disse detailler 

 foråt vise. at disse lag, som alle er samtidige med Parisergrov- 

 kalken, synes at tyde på 6 osciilationer. 



Over grovkalken begynder overeocæn med den sammenhængende 

 lagrække fra Pariserbækkenet, som ovenfor er beskrevet. 



Under- og mellemeocæn synes altså at indeholde 12 osciilationer, 

 hvoraf 6 falder på hver af de to underafdelinger af formationen. 

 Dermed bliver kurvens første cykle udfyldt, således at begyndeisen 

 af cyklen omtrent vil falde på grændsen af kridt og eocæn. Mel- 

 lemeocæn har i Pariserbækkenet 25 veksellagringer og maske et 

 par huller. 6 osciilationer svarer omtrent til 25 à 30 præcessions- 

 perioder. 



I begyndeisen af cyklerne er ekscentricitetens midlere værdi 

 lav, den stiger midt i cyklen og synker atter mod slutten. Strand- 

 liniern es beliggenhed må være afhængig også af denne midlere 



