Den sandsynlige årsag til strandlimernes forskyvning. 287 



Hvis man vil prøve vor hypotheses rigtighed ved hjælp af 

 ældre formationer, da må man erindre følgende. Geelmuyden 

 har, efteråt have undersøgt lovene for ekscentricitens ændringer, 

 sagt mig. at det er rimeligt, at en eykle pa omtrent 1 500 000 ar 

 må komme frem i kurven; men man kan ikke uden videre un- 

 dersøgelse slutte, at den vil fortsætte sig uforandret for ubegrænd- 

 sede perioder. Endog i den beregnede kurve skiller cyklen III 

 sig fra de to andre ved en meget lavere ekscentricitet i buerae 4" 

 til 9". 



Dersom fladtrykningen i ældre tider var større, så var også 

 præcessionsperioden kortere. Den vil (if. Geelmuyden) være 

 meget nær proportional med kvadratet af rotationstiden. Til eu 

 rotationsstid af 16 timer svarer f. eks. en (synodisk) præcessions 7 

 periode af 10000 år, altså kun det halve af den nuværende. Jo 

 kortere perioden er, desto mindre udpræget må (under forøvrig 

 lige forhold) den klimatiske periode blive og desto utydeligere vek- 

 sellagringen. 



Dernæst må man erindre, at under palæozoiske og mesozoiske 

 tider var månen maske meget nærmere. Månefloden var isåfald 

 langt stærkere og stærkere i forhold til solfloden end nu. Døgnet 

 var kortere, og den stærkere flodbølge virkede hyppigere. Ky- 

 sterne blev hurtigere ødelagte. Lagdannelsen skede udentvivl hur- 

 tigere. Stjernedagen tiltog hurtigere i længde end nu. Alle disse 

 forhold må have havt indflydelse både på jordens form, pa forde- 

 lingen af land og hav, på strancUiniernes forskyvning, på klimatets- 

 forandringer, på havstrømmene, på fordelingen af kemiske og me- 

 kaniske sedimenter og på veksellagringen, så man ikke uden at 

 tage disse og maske endnu andre forhold i betragtning kan prøve 

 hypothesens anvendelighed på palæozoiske og mesozoiske lagrækker. 



Tilsidst vil jeg i korte træk fremstille hovedpunkterne i min 

 hypothèse. 



Jevndøgnspunkternes præcession og den periodiske ændring 

 af jordbanens ekscentricitet afspeiler sig i de geologiske lagrækker 



og er nøglen til tidsregningen. 



Præcessionen bevirker, at vinter og sommer vekselvis er læn- 

 gere og kortere. I den halvperiode, hvor vinteren er læugere end 

 sommeren, bliver forskjellen mellem indlands- og kystklima skjær- 

 pet. Strømningerne i luften bliver stærkere. Som en følge heraf 



