Meddelelser fra eleu nat. -hist. forening i Kristiania. 305 



Kand. Hansen mente, at den omstændighed, at linierne ikke 

 la nøiagtig i samme plan, ikke var noget direkte bevis for, at de 

 ikke kunde opfattes som strandlinier ; thi blandt andet kunde iseu 

 ved sin egen tyngde have frembragt dette. Hvad nedbøren angik, 

 så var den forudeu af landets stigning også afhængig af kondensa- 

 tionen, så taleren ikke af den grund kunde opgive sin tidligere 

 antagelse om isresternes endelige plads 



Taleren fremviste til slutning fotografier af en strandlinie i 

 svensk Lappmark, der var iagttaget af Svenonius, hvis meddelelser 

 også måtte opfattes som en støtte for talerens theori. 



Professor B ly 1 1 gjorde opmærksom på, at man på det om- 

 talte sted i Foldalen havde en meget god koloni af arktiske plan- 

 ter, der tydede på et meget udpræget kontinentalt klima. Han 

 måtte derfor erklære sia: enis i hr. Hansens theori. 



Mode den 22de februar 1886. 

 Konservator G. A. Guldberg, holdt et foredrag om homo- 

 logier mellem for- og baglemmerne hos de høiere hvirveldyr 

 og fremviste en hel række osteologiske præparater, hvorved 

 han viste overensstemmelserne. Hvad homologierne mellem skul- 

 derpartiet og bækkenets dele angik, så påvistes disse særlig for 

 krybdyrenes vedkommende, idet her scapula svarede til os ilei, 

 clavicula til os pubis og os coracoideum til os ischii. Mellem 

 overarmen og laarbenet var ligheden meget iøinefaldende. At 

 knæet vender fortil, albuen bagtil forklaredes af nogle ved, at over- 

 armen i sin nedre ende var dreiet udåd og bagtil, medens laar- 

 benet var dreiet mere indad. Næbdyrets olecranon fibulæ viste, 

 at dette ben var at opfatte som homologt med ulna, tibia, altså 

 som ligedannet med radius, herpå tydede også, at tomelen ligger 

 på radialsiden af armen og stortåen på tibialsiden af foden. Af 

 sammenligningen mellem hånd- og fodrod fremgik, at talus var at 

 opfatte som de sammenvoksede radiale intermedium (disse to ben 

 var også sammenvoksede hos hunden). Calcaneus var homologt 

 med ulnare, der hos hunden var forsynet med et hællignende 

 fremspring. Fodrodens os naviculare, der ligger indskudt mellem 

 Iste og 2den række, måtte betragtes i lighed med krybdyrenes 

 og pattedyrenes os centrale, der også er anlagt hos mennesket, 

 men allerede forsvinder før den tredie fostermåned. Efter fodro- 

 dens forskjellige funktion havde den også faet forskjellig udvik- 



Nyt Mag-, f. Naturv. XXXI. II. 20 



