Meddelelser fra den nat.-hist. forening i Kristiania. 311 



Fundene, der blev gjort i arene 1883, 84, 85 og 86, er dels fra 

 Guldalen, dels fra Kjelihaugene i Meråker. De to fmdesteder 

 skiller sig ikke alene i lokaliteterne, men også med hensyn på 

 faunaen. Fundene i Guldalen viser i almincleligked rester af ar- 

 ter, henhørende til slægterne Picranograptus, Dicellograptus, Diplo- 

 graptus og Didymograptus ; de viser derfor, at lagene ligger i et 

 •niveau svarende til etage 4 i silurformationen. Kjølihaugenes 

 graptoliter, der hører til monograptus og rastrites, peger derimod 

 mod den lavere del af oversilur. 



Stud. med. Hoy er, gav en oversigt af læren om genera - 

 iionsvekselen mecl særligt hensyn på pattedyrene, væsentlig støttet 

 til v. Iherings undersøgelser fra dette år. Man havde længe 

 vidst, at visse Dasypusarter (bæltedyr) hvergang kun føder 

 unger af samme kjøn. Undersøgelser gjorte i lobet af de sidste 

 10 år, havde også vist, at ungerne la indenfor samme korion. men 

 havde hver sin amnios, og at de alle befandt sig på samme ud- 

 viklingstrin og var af samme kjøn. Disse sidste momenter foran- 

 ledigede v. Ihering til at antage, at ægget, efteråt kjønnet var 

 bestemt ved befrugtningen, havde delt sig i flere dele, hvoraf hver 

 senere udviklede sig til et embryo. Og var dette tilfælde, havde 

 vi jo hos disse dyr generationsveksel, idet ungerne fremkom ved 

 kjønsløs forplantning. At ungerne lå i samme korion, forekom af 

 ■og til hos andre pattedyr og således ikke sjeldent hos mennesket, 

 -og de var da også her altid af samme kjøn. Von Ihering antog, 

 at det i tidligere dage havde været almindeligt, at der af hver 

 ægcelle udviklede sig flere individer, men at dette havde vist sig 

 mindre hensigtsmæssigt og derfor var forandret i tidens løb hos 

 de allerfleste dyr. Forholdet mellem pattevorter og ungernes antal 

 hos de omtalte pattedyr viste også, at forplantuingsmetoden neppe 

 var synderlig hensigtsmæssig, da størstedelen af ungerne, hvis an- 

 tal går op til 12, dør straks efter fødselen af hunger, da moderen 

 kun har 4 pattevorter. 



Retningslegemernes udstøden opfattede forfatteren som en slags 

 abortiv celledeling. 



Bylæge Berner fandt hypothesen temmelig løs, idet han ikke 

 kunde finde, at der var nogen kjønsløs generation og følgelig hel- 

 ler ingen generationsveksel. 



H oyer bemærkede hertil, at den kjønsløse generation, der 

 kaldes så, fordi den formerer sig på kjønsløs made, virkelig efter 

 v. Iherings mening var der, men blev stående på ægcellens sta- 



