Tillæg til aFhandlingen „Om den sandsynlige årsag til 

 strandliniernes forskyvning". 1 ) 



Af 

 A. Blytt. 



(Efter et foredrag i Kra. videnskabsselskab 15 februar 1889.) 



Den væsentligste mangel ved min hypothèse om den geolo- 

 giske tidsregning forekommer mig at være den, at spørgsmålet, 

 om hypothesen er tilstrækkelig til at forklare de stedfundne geo- 

 grafiske og klimatiske sondringer, ikke er klart nok belyst. Det 

 er dette, som jeg i nærværende tillæg vil forsøge at gjøre. 



Den største vanskelighed ved hypothesen er spørgsmålet om 

 excentricitetens indflydelse på havstanden. Dette vil jeg derfor 

 først behandle. 



Vi ser, at jordskorpen er gjennemsat af spalter og bygget af 

 brudstykker. Forkastninger er hyppige og viser, at brudstykkerne 

 har bevæget sig i forskjellig grad. Heraf kan vi atter drage den 

 slutning, at den indre spænding må være forskjellig på de for- 

 skjellige steder og forskjellig på samme sted til forskjellige tider, 

 idet jo forkastningerne delvis udjevner og ophæver spændingen. 

 Hvor spændingen er stor, vil jordskjælv sandsynligvis være hyp- 

 pigere. 



At jordskjælv er hyppigere og stærkere i visse dele af jordens 

 överilade end i andre, er bekjendt. De fleste jordskjælv er en følge 

 af forkastninger. Men det er kun sjelden, at disse er så store, at 

 de ligetil kan iagttages. Under et jordskjælv på Nyzeland i 



l ) Se Nyt Mag. f. Naturv. 31 bind p. 240 ff. 



