Den sandsynlige ârsag til strandliniernes forskyvning. 335> 



af excentriciteten end ellers, og dette var tilfældet både med den 

 store miocæne stigning i midlere bredder og med den store kvar- 

 tære under høiere. 



Vi gar nu over til det spørgsnial, om hypothesen er tilstræk- 

 kelig til at forklare de stedfundne klimatiske forandringer. Lad 

 os først kaste et blik på landkartet. 



Det Stille hav står i forbindelse med Polarhavet alene gjennem 

 det smale og grunde Beringstræde. Ingen varm, mægtig havstrøm 

 kan trænge gjennem dette. Derimod er Atlanterhavet âbent mod 

 nord, og den varme nordatlantiske strøm beskyller kysterne af 

 Spitsbergen og Nøwaja Semlja. Dens virkninger strækker sig 

 således langt ind i Polarhavet. 



Hvilken mægtig indflydelse disse forhold har, sees af isother- 

 mernes forløb. I den nordlige del af Atlanterhavet bøier de tunge- 

 formig mod nord, men ved Beringstrædet løber de omtrent parallelt 

 med breddegraderne. 



De forandringer, som klimatet i de nordlige egne undergik 

 under tertiær- og kvartærtiden, kan kortelig betegnes således: 



Istiden var langt mere udpræget på begge sider af Atlanter- 

 havet end ved det Stille hav. I det nordvestlige Europa, på 

 Færøerne, Island, i Grønland og i den østlige del af Nordamerika 

 havde isen en uhyre udbredelse. I det østlige Asien og i det 

 vestlige Nordamerika er mærkerne efter istiden langt mindre ud- 

 prægede. 



Det varme klima, som radede i de høinordiske og nordlige 

 tempererede egne under en stor del af tertiærtiden, synes, ialfald 

 efter hvad man nu ved, at have været mere udpræget i egnene 

 om det nordlige Atlanterhav end ved det Stille hav. 



Nathorst 1 ) har ordnet de tertiære floraer efter den varme, 

 som de synes at antyde, således, idet vi begynder med dem, der 

 tyder på mindst og slutter med dem, der tyder på mest varme: 

 Lena, Nysibiriske øer, Kamtschatka, Amurlandet, Sachalin, Spits- 

 bergen, Grinnell land, Buchtorma ved Altai, Mandschuriet (to 

 fmdestedei'), Nord- og Mellemjapan, Kirgisersteppen, Alaska, Ma- 



x ) Zur fossilen Flora Japans in Palæontol. Abb. lierausg. von W. Dames 

 und E. Kays er vol. IV, nov. 3 1888 p. 54. 



