Den sands}~nlige års a g til strandliniernes forskyvning. 337 



Sådanne vulkanske linier betegner svaghedsl inier i jordskorpen, 

 strøg, hvor man efter alle analogier er berettiget til at forudsætte 

 sandsynligheden af større stigninger og sænkninger end ellers. 

 Man behøver blot at betragte det kart, som M. Neumayr 1 ) giver 

 over de østlige Middelhavsegne under den ælclre pliocæntid, for 

 at se, at i slige vulkanske egne foregår store geografiske ændrin- 

 ger i løbet af forholdsvis korte tidsrum. 



Og hvilken mægtig indflydelse vilde det ikke have på polar- 

 egnenes og de nordlige egnes klima i det hele taget, om f. eks. 

 den ovennævnte banke fra Skotland til Grønland hævedes. Selv 

 •om landbroen ikke blev fuldstændig sluttet, vilde den varme strøm, 

 som nu trænger ind i Ishavet, alene ved en delvis stigning af 

 bankerne kunne svækkes så betydelig, at klimatet vilde forværres 

 i høi grad i de nordom banken liggende egne. Jeg har allerede 

 før vist, at plantegeografiske grunde i høi grad taler for, at Island 

 og Eærøerne og sandsynligvis endog Grønland engang har været 

 forbundet med Europa, at denne forbindelse fandt sted, efter at de 

 nuværende arter var blevne til og at istiden omkring det nordlige 

 Atlanterhav maske kunde forklares ved en sådan antagelse. Den 

 pliocæne Red Crag etage i England har 92 % levende mollusk- 

 arter. Antager vi, at den undersøiske bro hævedes over havet 

 i pliccæntiden, så har vi en forklaring såvel af ligheden mellem 

 floraen og faunaen på begge sider af Nordatlanterhavet og på 

 resterne af den formentlige landbro, som af istiden i de nævnte 

 egne 2 ). Og da landbroen sank, fik den varme strøm atter adgang 

 til det nordlige Atlanterhav, og isen tæredes bort. Men en stor 

 indlandsis kan neppe svinde så snart, når den engang er der. 

 Solstrålernes varme forbruges til at smelte is og sne. Sålænge 

 marken endnu er snedækt, kan varmen ikke stige. Og nedbøren 

 vil over de isdækkede lande falde lor en stor del som sne. Den 

 virkning, som en indlandsis udøver på klimatet, bidrager til at 

 konservere den nedisede tilstand. Så det er sandsynligt, at istiden 

 i mange egne har varet endnu en lang tid, efteråt den nævnte 

 landbro var sænket under havet. 



: ) Erdgeschichte I p. 330. 



a ) Den, som først har fremsat demie forklaring af istiden, synes at være Ea 1 ph 



Rich ard son: On the Ice age in Great Britain (Proceed. Edinb. Geol. 



Soc. 1876), et arbeide, som jeg kun kjender af et referat og som var mig 



ubekjendt dengang, da jeg, uafhængig af andre, fremsatte den samme 



hypothèse. 



Nyt Mag. f. Naturv. XXXI. IV. 22 



