338 A. Blytt. 



Dersom nu lignende forandringer har foregået i egnene ved 

 Beringstrædet og Beringshavet, dersom f. eks. det Stille hav engang 

 havde friere adgang til at blande sine vande med ishavets, så. 

 vilde en varm strøm også sætte nord igjennem Beringstrædet og 

 beskylle de arktiske ogrupper i havet nordom det amerikanske 

 fastland. Og hvem ved, om ikke sådanne geografiske ændringer 

 af ringe udstrækning turde være tilstrækkelige til at forklare, at 

 Ginkgo, Taxodium, Sequoia, Fagus, Castanea, Platanus, Juglans, 

 Hedeia og lignende sydligere former engang grønnedes i Grinnel- 

 land og pa Hareøen. 



De gamle terrasser og strandlinier viser, at det arktiske Nord- 

 amerika har steget betydelig i den eftertertiære tid. Man rinder 

 drivtømmer og søskjæl i særdeles betydelige høider over store strøg 

 af disse nordlige egne, både i egnene ved Smith's sund, helt vest- 

 over til Beringsstrædet gjennem Labrador og Canada nedover till 

 de nordlige Forenede Stater. De høieste trin ligger lige til 4 — 

 500 m. o. h., ja enkelte endog lige til 550 m. Alle disse egne 

 lå altså forhen langt lavere. 



Og marine tertiærdannelser er ikke sjeldne i egnene omkring 

 Beringstrædet. Den almindelige neddypning af Alaskaegnen, som 

 angives ved tertiære lag, var sandsynligvis ikke større end 470 m. 

 og maske mindre. Det er uvist, om en lignende oversvømmelse fandt 

 sted ved selve Beringstrædet, hvor tertiære lag mangler, men 

 muligheden er der. På den asiatiske side er fjeldmassen syenit r 

 på den amerikanske quartsiter og hårde fossilfrie skifere med lava 

 og basalt af ung alder (»of late origin«) *). Det marine oligocæn 

 viser, at Sibirien under denne tid for en del var dækket afhav 2 )- 

 Den store oligocæne transgression, som nåede sit høidepunkt, da. 

 Tysklands septarieler afsattes, havde sin udgang fra de nordlige 

 have, og sandsynligvis stod Ishavet gjennem Sibirien og den nord- 

 europæiske slette i forbindelse med Atlanterhavet 3 ). 



Når vi sammenligner pattedyrfaunaen under tertiærtidens for- 

 skjellige afsnit i Nordamerika og Eurasien, da ser vi 4 ), at i Un- 

 dereocæn er et betydeligt antal pattedyrtyper fælles for den neark- 

 tiske og palæarktiske region. Af dette kan man slutte sig til, 



*) W. H. Dall in Am. Journ. Sei. ser. III, vol. 24 (1882) p. 68. 



2 ) Neu may r Erdgesch. II p. 491. 



3 ) Su ess: Antl. d. Erde II p. 690. 

 *) Neumayr: Erdgesch. II p. 548. 



