342 E. Poulsson. 



vande, Fiskumvandet samt Ekern-søen, hvis sydligste del dog 

 tilhører Hofs præstegjæld. 



En neieregående geografisk beskrivelse af egnen vil være 

 overflødig, da de enkelte detailler, der fortjener at fremhæves, vil 

 blive nærmere omhandlede under omtalen af de i botanisk hen- 

 seende vigtige lokaliteter. 



Kongsbergtraktens geologiske forhold er på grand af sølv- 

 forekomsterne allerede fra gammel tid af studerede og oftere be- 

 skrevne bl. a. af Kjerulf og Da hil, fra hvis af handling: Om 

 Kongsbergs Ertsdistrikt 1 ) det meste af følgende korte oversigt 

 er lånt. 



Bergarten består i den sydlige del af Numedal, ved Kongs- 

 berg by samt i den nordlige del af Hedenstad (Sands vær) af grå 

 gneis, hor nblendeskif er, glimmerski fer og kvartsit. 

 Indenfor disse krystallinske skiferes område findes på flere steder 

 gjennembrud af gabbro, der navnlig i Jondalen på begge sider 

 af elven danner to sammenhængende masser, Gryldenløveåsen og 

 Jondalsåsen, om hvilken sidste mere nedenfor. Også i Numedal 

 findes et større gabbrofelt, hvis sydligste udløber, Dr onn ing- 

 le o Ilen, berører vort distrikts nordgrændse.. Mod vest afløses 

 de hårde skifere, som før .nævnt, 1 — -IV2 mil fra Kongsberg af 

 granit og gneis granit således, at Jonsknuden netop ligger 

 indenfor de lagede bergarters område. I den nordlige og vestlige 

 del af Fiskum (Eker) fortsætter Kongsbergskifrene sig, medens 

 underlaget i dette præstegjælds sydligere dele består af siluriske 

 formationer, alun- og lerskifer samt kalk. Disse samme 

 lag træffes igjen i den østlige og sydlige del af Hedenstad, hvor 

 de danner foden af Skrimkjeden, hvis ryg og toppe består af 

 sy en it. Grrændsen mellem syenit og kalk ligger her ca. 1400' 

 0. h. ; kalken er henimod grændsen lys, kornet, marmorlignende. 

 I øst for Skrim optræder granit (Hovdebøfjeld). 



Om vegetationsforholdene. 



I. Almindelig oversigt. 



Floraen er, når de siluriske dele af Sandsvær og Eker und- 

 tages, i det store taget fattig. Den største del af egnen dækkes 

 af vidtstrakte gran- ogfureskove med en sparsom iblanding af de 

 mere hardføre løvtrær, såsom birk, asp, rogn og or. Furen er 



x ) Nyt. Mag. f. Naturv. Bd. XI. 2, s. 173—207. 



