﻿Fra 
  den 
  norske 
  Nordhavsexpedition. 
  33 
  

  

  en 
  Skraaflade; 
  Septum 
  transversale 
  med 
  det 
  omtalte 
  Belte 
  deler 
  

   den 
  nederste 
  Del 
  i 
  en 
  Ventral- 
  og 
  Dorsalkanal, 
  hvoraf 
  den 
  sidste 
  

   er 
  videst, 
  og 
  som 
  vi 
  senere 
  komme 
  til 
  at 
  omtale, 
  imedens 
  Side- 
  

   kanalerne 
  indsnevres 
  noget; 
  men 
  samtlige 
  Kanaler 
  støde 
  til 
  det 
  

   eneste 
  Hulrum, 
  som 
  findes 
  nedenfor 
  det 
  trans 
  verseile 
  Septum, 
  og 
  

   som 
  er 
  det 
  Fællesrum, 
  hvori 
  de 
  4 
  Længdekanalers 
  Indhold 
  mø- 
  

   des." 
  Hvor 
  indviklet 
  end 
  den 
  anatomiske 
  Bygning 
  synes 
  at 
  være 
  

   i 
  det 
  nederste 
  Parti 
  af 
  den 
  bulbøse 
  Del, 
  saa 
  nærmer 
  den 
  sig 
  dog 
  

   meget 
  til 
  Bygningen 
  hos 
  Pennatuliderne 
  i 
  Almindelighed 
  ; 
  sagtens 
  

   er 
  Septum 
  transversale 
  meget 
  lidet, 
  men 
  det 
  findes 
  dog, 
  og 
  det 
  

   nævnte 
  Belte 
  synes 
  ved 
  sin 
  større 
  Længde 
  at 
  skulle 
  hjælpe 
  noget 
  

   paa 
  det, 
  saa 
  at 
  Delingen 
  af 
  det 
  nederste 
  ßum 
  faar 
  en 
  længere 
  

   Udstrækning, 
  imedens 
  det 
  Forhold, 
  Dr. 
  Lindahl 
  har 
  beskrevet, 
  er 
  

   ganske 
  fremmed 
  for 
  Pennatuliderne. 
  

  

  De 
  4 
  Septa, 
  der 
  dele 
  Stokkens 
  Indre 
  i 
  4 
  Længdekanaler, 
  ud- 
  

   gaa 
  fra 
  den 
  indre 
  Coenenchymvæg 
  og 
  fæste 
  sig 
  paa 
  Kalkaxens 
  

   Skede, 
  med 
  hvilken 
  de 
  smelte 
  sammen. 
  Der 
  er 
  en 
  liden 
  Stræk- 
  

   ning 
  i 
  den 
  øverste, 
  smale 
  Del 
  af 
  Stilken, 
  hvor 
  Septa, 
  idet 
  de 
  ud- 
  

   gaa 
  fra 
  Coenenchymvæggen, 
  ere 
  ganske 
  hele, 
  det 
  vil 
  sige 
  ikke 
  

   gjennembrudte; 
  men 
  saavel 
  i 
  den 
  skedeformige 
  Udvidning 
  og 
  i 
  

   Rachis, 
  som 
  i 
  hele 
  den 
  øvrige 
  Del 
  udgaa 
  Septa 
  med 
  stærke 
  Binde- 
  

   vævsbjelker, 
  der 
  fornemmelig 
  i 
  Bulbus 
  staa 
  langt 
  fra 
  hverandre, 
  

   og 
  hvorved 
  fremkomme 
  større 
  eller 
  mindre 
  aflange 
  Aabninger, 
  

   hvorigjennem 
  den 
  ene 
  Længdekanal 
  kommunicerer 
  med 
  den 
  anden. 
  

   Nede 
  i 
  Bulbus 
  og 
  oppe 
  i 
  den 
  skedeformige 
  Udvidning 
  staa 
  disse 
  

   Aabninger. 
  meget 
  tæt 
  sammen 
  og 
  ere 
  større, 
  saa 
  at 
  Kommunika- 
  

   tionen 
  i 
  disse 
  Dele 
  maa 
  være 
  meget 
  livlig.' 
  

  

  Septa 
  dannes 
  af 
  en 
  tyk, 
  fast, 
  hyalin 
  Bindevævsmembran 
  (Me- 
  

   soderm), 
  hvori 
  findes 
  en 
  stor 
  Mængde 
  fine, 
  forgrenede 
  Saftkanaler, 
  

   der 
  kommunicere 
  med 
  hverandre, 
  og 
  hvis 
  Lumen 
  ganske 
  er 
  udfyldt 
  

   af 
  Epithel, 
  bestaaende 
  af 
  lidt 
  aflange 
  Celler 
  med 
  Kjerne 
  og 
  kor- 
  

   net 
  Indhold. 
  Begge 
  Sider 
  af 
  Septa 
  ere 
  beklædte 
  med 
  Epithel, 
  der 
  

   bestaar 
  af 
  flere 
  Lag 
  runde 
  Celler, 
  lignende 
  dem, 
  som 
  beklæde 
  Læng- 
  

   dekanalerne. 
  Disse 
  Celler 
  ere 
  runde, 
  have 
  en 
  tynd 
  Membran 
  og 
  en 
  

   lidt 
  exentrisk, 
  rund 
  Kjerne, 
  omgivet 
  af 
  en 
  yderst 
  finkornet 
  Masse 
  

   (Entodermceller). 
  De 
  omtalte 
  Saftkanaler 
  ere 
  forsynede 
  med 
  større 
  

   eller 
  mindre 
  Laguner, 
  hvori 
  Epithelbeklædningen 
  ikke 
  ganske 
  ud- 
  

   fylder 
  Lumenet. 
  Muskler 
  findes 
  ikke 
  i 
  Septa. 
  

  

  Foruden 
  disse 
  4 
  Længdekanaler, 
  der 
  ere 
  eiendommelige 
  for 
  

   Pennatulidebygningen, 
  beskriver 
  Dr. 
  Lindahl- 
  en 
  dnu 
  12 
  Bikanaler. 
  

  

  Nyt 
  Mag. 
  f. 
  Naturv. 
  XXIX. 
  I. 
  3 
  

  

  