﻿Fra 
  den 
  norske 
  Nordhavsexpedition. 
  43 
  

  

  soma 
  Søvand, 
  som 
  vistnok 
  maa 
  udgjøre 
  et 
  betydeligt 
  Qvantum, 
  

   naar 
  Hensyn 
  tåges 
  til 
  Zooidernes 
  overordentlig 
  store 
  Mængde. 
  

  

  Naar 
  Zooiden 
  er 
  stærkt 
  sammentrukken 
  , 
  danner 
  den 
  en 
  

   næsten 
  kuglerund 
  Forhøiniog, 
  i 
  hvis 
  Midte 
  sees 
  en 
  liden, 
  rund 
  

   Aabning 
  eller 
  afiang 
  Spalte, 
  og 
  paa 
  et 
  enkelt 
  af 
  vore 
  Exemplarer 
  

   ere 
  saagodtsom 
  alle 
  Zooider 
  paa 
  den 
  Yis 
  sammentmkne 
  ; 
  kun 
  

   ved 
  en 
  skrupuløs 
  Undersøgelse 
  findes 
  enkelte, 
  der 
  have 
  Snabelen 
  

   halvt 
  udskrakt. 
  Saasnart 
  Snabelen 
  udstrækkes 
  noget, 
  forlænger 
  

   Kroppen 
  sig, 
  og 
  er 
  den 
  fuldt 
  udstrakt, 
  har 
  Zooidekroppen 
  en 
  

   ovoid 
  Form. 
  Snabelen 
  er 
  bevægelig 
  i 
  næsten 
  alle 
  Retninger, 
  og 
  

   paa 
  dens 
  Ende 
  iagttages 
  en 
  aflang 
  Aabning, 
  imedens 
  der 
  fra 
  Si- 
  

   derne 
  udgaa 
  lange, 
  papilløse 
  Appendices, 
  der 
  giver 
  den 
  et 
  grenet 
  

   Udseende. 
  Ikke 
  hos 
  alle 
  findes 
  disse 
  Appendices; 
  men 
  naar 
  de 
  

   findes, 
  og 
  det 
  er 
  meget 
  hyppigt, 
  have 
  de 
  samme 
  Bygning 
  som 
  

   Snabelen, 
  ere 
  hule, 
  korrespondere 
  med 
  Snabelens 
  Hulhed 
  og 
  kunne 
  

   forkortes 
  og 
  forlænges 
  efter 
  Omstændighederne. 
  Nogen 
  Aabning 
  

   paa 
  deres 
  afrundede 
  Ende 
  kunde 
  ikke 
  iagttages. 
  Saa 
  mærkelige 
  

   forekom 
  de 
  os 
  at 
  være, 
  at 
  vi 
  havde 
  vanskelig 
  ved 
  at 
  antage 
  

   dem 
  for 
  Zooider, 
  førend 
  vi 
  havde 
  gjennemgaaet 
  deres 
  Orga- 
  

   nisation. 
  

  

  Kalkaxen 
  strækker 
  sig 
  fra 
  Stokkens 
  Bund 
  til 
  dens 
  øverste 
  

   Ende. 
  Den 
  har 
  sin 
  største 
  Tykkelse 
  paa 
  den 
  øverste 
  Del 
  af 
  det 
  

   bulbøse 
  Parti, 
  hvorfra 
  den 
  smalner 
  saavel 
  opad 
  som 
  nedad. 
  I 
  sin 
  

   største 
  Længde 
  er 
  den 
  4-kantet 
  med 
  4 
  dybe 
  Furer, 
  af 
  hvilke 
  den 
  

   paa 
  Yentralsiden 
  er 
  noget 
  videre 
  end 
  de 
  øvrige, 
  samt 
  4 
  afrundede 
  

   Hjørner. 
  Axen 
  bliver 
  i 
  dens 
  øverste 
  og 
  nederste 
  Del 
  alt 
  mere 
  

   og 
  mere 
  rund 
  og 
  taber 
  ganske 
  sine 
  Furer. 
  I 
  den 
  nederste 
  Halv- 
  

   del 
  af 
  Bulbus 
  ligger 
  Axen 
  i 
  Dorsalkanalen, 
  hvor 
  den 
  omtrent 
  20 
  

   mm. 
  fra 
  Bunden 
  gjør 
  en 
  let 
  Bøining 
  mod 
  Høire, 
  hvorpaa 
  den 
  

   paany 
  bøier 
  sig 
  næsten 
  ret 
  nedad 
  for 
  derefter 
  at 
  ende 
  i 
  en 
  traad- 
  

   formig 
  Hage. 
  Opad 
  i 
  den 
  øverste 
  Del 
  af 
  Bachis 
  bliver 
  Axen 
  

   rund 
  og 
  gaar 
  ind 
  i 
  Ventralkanalen 
  ; 
  her 
  gjør 
  den, 
  omtrent 
  6 
  mm. 
  

   fra 
  Endepolypens 
  Grund, 
  en 
  stærk 
  Bøining 
  opad 
  mod 
  Høire 
  og 
  

   kommer 
  da 
  lige 
  ved 
  Endepolypen, 
  hvor 
  den 
  bøier 
  sig 
  nedad 
  til 
  

   Venstre, 
  for 
  derefter 
  S-formigt 
  at 
  ende 
  i 
  en 
  yderst 
  liden 
  Knop. 
  

   Axen 
  har 
  en 
  brun 
  Farve 
  og 
  dannes 
  af 
  fibrillært 
  Bindevæv, 
  imel- 
  

   lom 
  hvis 
  Fibre 
  er 
  afsat 
  en 
  stor 
  Mængde 
  Kalk, 
  saa 
  at 
  den 
  er 
  

   meget 
  fast, 
  men 
  ogsaa 
  meget 
  bøielig, 
  især 
  gjælder 
  dette 
  sidste 
  dens 
  

   øverste 
  Halvdel; 
  i 
  den 
  bulbøse 
  Del 
  er 
  Axen 
  derimod 
  saa 
  tyk, 
  at 
  

   den 
  her 
  ikke 
  lader 
  sig 
  bøie. 
  Ved 
  et 
  Tversnit, 
  efter 
  at 
  være 
  be- 
  

  

  