﻿216 
  Th. 
  Kjerulf. 
  

  

  indesluttede 
  partier, 
  og 
  derhos 
  en 
  sig 
  selv 
  lig, 
  ofte 
  ganske 
  udelt 
  

   masse; 
  i 
  sidste 
  tilfælde 
  derimod 
  delinger, 
  som 
  ligne 
  strater, 
  for 
  

   første 
  blik 
  steilt 
  faldende, 
  ensidigt 
  o. 
  s. 
  v. 
  over 
  lange 
  stræknin- 
  

   ger, 
  men 
  for 
  nøiere 
  eftersyn 
  optrædende 
  i 
  foldning, 
  i 
  tydelige 
  

   slyngninger, 
  ihvorvel 
  med 
  folderne 
  stærkt 
  sammenskøvne 
  lige 
  

   til 
  overstyrtning 
  og 
  i 
  liggende 
  spidshvælv. 
  

  

  Ved 
  den 
  tidligere 
  befaring 
  var 
  leiligheden 
  til 
  at 
  iagttage 
  

   disse 
  forskjelligheder 
  ikke 
  særdeles 
  rig 
  eller 
  tillokkende. 
  Der 
  

   fandtes 
  kun 
  ganske 
  sparsomme 
  sprængninger. 
  Den 
  gamle 
  

   landevei 
  var 
  lagt 
  i 
  saa 
  lidet 
  blottet 
  fjeld 
  som 
  just 
  muligt; 
  dertil 
  

   dengang 
  megen 
  skog. 
  Desuagtet 
  altsaa 
  blev 
  det 
  forsøgt 
  at 
  

   udsondre 
  bergarterne 
  af 
  granitgruppen 
  for 
  sig. 
  

  

  Nu 
  er 
  leiligheden 
  til 
  at 
  iagttage 
  fjeldet 
  her 
  en 
  ganske 
  an- 
  

   den. 
  Der 
  ligger 
  en 
  række 
  sprængninger 
  forhaanden 
  paa 
  rad. 
  

   Man 
  er 
  neppe 
  kommet 
  ud 
  af 
  det 
  ene 
  nøste 
  af 
  stuvede 
  gneis- 
  

   lag 
  med 
  mellemkommende 
  granitlignende 
  bergart, 
  før 
  i 
  næste 
  

   sprængning 
  en 
  hel 
  lang 
  fortløbende 
  blottet 
  væg 
  aabner 
  nye 
  

   slyngninger 
  og 
  nye 
  gjennemgreb, 
  som 
  opfordrer 
  til 
  samme 
  

   granskning, 
  nyt 
  eftersyn, 
  men 
  vel 
  ikke 
  nyt 
  tidsspilde. 
  

  

  Thi 
  efterhaanden, 
  som 
  man 
  nu 
  gjennem 
  det 
  langt 
  klarere 
  

   aabnede 
  profil 
  skrider 
  frem 
  og|ser|og 
  atter 
  ser, 
  fæster 
  sig 
  ind- 
  

   trykket, 
  og 
  man 
  kan 
  vel 
  neppe 
  forlade 
  ruten 
  uden 
  at 
  have 
  læst 
  

   ialfald 
  saa 
  meget 
  i 
  de 
  mange 
  talende 
  udsagn, 
  at 
  her 
  er 
  ikke 
  

   alt 
  ligt, 
  her 
  er 
  ikke 
  alt 
  det 
  samme 
  gneisfelt, 
  men 
  der 
  er 
  virke- 
  

   ligt 
  som 
  just 
  sagt 
  2 
  ganske 
  ulige 
  grupper 
  af 
  bergart: 
  den 
  ene 
  

   gneisfeitet 
  i 
  de 
  bugtede 
  foldninger, 
  i 
  de 
  sammenskøvne 
  over- 
  

   styrtede 
  spidsbuer, 
  og 
  her 
  endnu 
  en 
  deling, 
  som 
  man 
  kunde 
  

   sammenligne 
  med 
  lag; 
  den 
  anden 
  en 
  jævnere, 
  engang 
  mere 
  

   plastisk, 
  mere 
  bevægelig 
  masse, 
  som 
  kunde 
  presses 
  ind 
  mellem 
  

   de 
  klyvede, 
  de 
  revnede 
  folder, 
  og 
  som 
  kunde 
  afskjære 
  hine 
  

   lag, 
  kunde 
  indhylle 
  og 
  bære 
  store 
  og 
  smaa 
  flag, 
  der 
  ligesom 
  

   svømme 
  i 
  massen, 
  ja 
  som 
  mangesteds 
  endog 
  i 
  forbausende 
  grad 
  

   viser 
  en 
  mylrende 
  mængde 
  af 
  saadanne 
  løsrevne 
  partier, 
  saa- 
  

   ledes 
  som 
  stykker 
  af 
  en 
  itubrudt 
  skorpe 
  fordele 
  sig 
  paa 
  en 
  fly- 
  

   dende 
  strøm. 
  

  

  Jeg 
  har 
  sommeren 
  1883 
  ledsaget 
  af 
  mine 
  reise-assistenter 
  

   hr. 
  Alfred 
  Getz 
  og 
  hr. 
  cand. 
  P. 
  Krohn 
  anvendt 
  i 
  det 
  hele 
  9 
  

   dage, 
  videre 
  i 
  1884 
  ledsaget 
  af 
  sidstnævnte 
  fremdeles 
  14 
  dage 
  

   til 
  at 
  opgaa 
  denne 
  strækning, 
  hvis 
  vigtigste 
  og 
  mest 
  oplysende 
  

   profilstykker 
  her 
  skal 
  gjengives. 
  Og 
  resultatet 
  forbliver 
  endnu^ 
  

  

  