﻿Grundfjeldsprofilet 
  ved 
  Mjøsens 
  sydende. 
  217 
  

  

  det 
  samme, 
  som 
  er 
  udtrykt 
  i 
  det 
  første 
  kartarbeide 
  1 
  : 
  400,000, 
  

   at 
  her 
  foreligger 
  ikke 
  et 
  monotont 
  gneisfelt. 
  

  

  Fra 
  de 
  studiemæssige 
  dagbogsnotitser 
  til 
  en 
  samlet 
  frem- 
  

   stilling 
  er 
  stundom 
  et 
  langt 
  skridt, 
  og 
  fra 
  denne 
  sidste 
  til 
  en 
  

   teori 
  ofte 
  et 
  endnu 
  dristigere. 
  Man 
  kan 
  muligens 
  have 
  begyndt 
  

   i 
  en 
  saadan 
  strækning, 
  hvor 
  der 
  ingen 
  chaussee 
  og 
  ingen 
  jern- 
  

   banelinie 
  var, 
  muligens 
  paa 
  skydskjærren 
  eller 
  i 
  baaden 
  langs 
  

   stranden, 
  med 
  de 
  almindelige 
  observationer, 
  stvøglinierne 
  og 
  

   steile 
  faldretninger 
  for 
  gneis 
  o. 
  s. 
  v. 
  Og 
  idet 
  man 
  ruller 
  forbi 
  

   nu 
  paa 
  jernbanen, 
  kunde 
  de 
  gamle 
  observationer 
  ,passe 
  fortræf- 
  

   feligt 
  til 
  hvad 
  man 
  i 
  hastigheden 
  tror 
  at 
  se. 
  Men 
  man 
  nødes 
  

   til 
  i 
  det 
  nu 
  anderledes 
  aabnede 
  felt 
  at 
  gaa 
  hele 
  linien 
  skridt 
  

   for 
  skridt, 
  tegne 
  alle 
  skjæringer, 
  saa 
  i 
  profil, 
  saa 
  i 
  plan, 
  optage 
  

   atter 
  det 
  samme 
  sted 
  nok 
  engang 
  næste 
  dag, 
  indtil 
  hele 
  stræk- 
  

   ningen 
  er 
  gjennemvandret. 
  Og 
  det 
  er 
  da 
  en 
  bog, 
  hvad 
  man 
  

   har 
  i 
  aftegning, 
  maaske 
  den 
  siger 
  ikke 
  netop, 
  hvad 
  der 
  staar 
  

   trykt 
  i 
  adskillige 
  bøger 
  om 
  det 
  archæiske 
  fjeld 
  eller 
  om 
  gnei- 
  

   sen 
  og 
  dens 
  afdelinger, 
  maaske 
  med 
  mange 
  uforstaalige 
  ord, 
  

   mange 
  gaadefulde 
  linier. 
  Men 
  dog 
  ogsaa 
  med 
  udsagn, 
  som 
  

   ikke 
  let 
  ganske 
  glemmes. 
  Idet 
  man 
  saaledes 
  vandrende 
  læser 
  

   just 
  denne 
  bog 
  tilende, 
  ligger 
  altid 
  sammenligningen 
  med' 
  den 
  

   modsvarende 
  landside 
  ved 
  Mjtjsens 
  sydende 
  — 
  den 
  vestre 
  side 
  — 
  

   ganske 
  nær. 
  Om 
  man 
  her 
  paa 
  denne 
  side 
  gjerne 
  vilde 
  lægge 
  

   det 
  hele 
  ud 
  som 
  et 
  samlet 
  gneisfelt, 
  da 
  kunde 
  man, 
  idet 
  man 
  

   ser 
  ud 
  over 
  søen, 
  spørge 
  sig 
  selv: 
  hvad 
  det 
  vel 
  skulde 
  blive 
  

   for 
  resultat, 
  om 
  man 
  valgte 
  samme 
  fremgangsmaade 
  der: 
  lægge 
  

   alle 
  vestsidens 
  lag, 
  de 
  siluriske 
  etager, 
  uforandrede 
  og 
  i 
  gra- 
  

   nitens 
  nærhed 
  forandrede, 
  sammen 
  med 
  graniten 
  selv 
  til 
  et 
  

   eneste 
  felt. 
  

  

  Spørgsmaalet 
  stiller 
  sig 
  vistnok 
  her 
  noget 
  anderledes, 
  thi 
  

   vi 
  ved 
  ikke, 
  hvad 
  gneisen 
  er 
  eller 
  var, 
  medens 
  vi 
  derimod 
  ind- 
  

   til 
  en 
  vis 
  grad 
  kjender 
  de 
  siluriske 
  etager 
  og 
  deres 
  alminde- 
  

   ligste 
  forvandlinger 
  ind 
  mod 
  granitgrændsen. 
  Her 
  er 
  et 
  andet 
  

   slags 
  skiktfølge, 
  en 
  anden 
  granit. 
  Hvorledes 
  denne 
  skiktfølge 
  

   engang 
  afleiedes, 
  ved 
  vi 
  ikke 
  saa 
  nøie, 
  og 
  om 
  særskilte 
  for- 
  

   vandlinger, 
  fra 
  noget 
  oprindeligt 
  under 
  anden 
  habitus 
  ' 
  afleiet 
  

   ind 
  imod 
  grændserne 
  af 
  denne 
  granit, 
  ser 
  vi, 
  at 
  der 
  ialfald 
  

   foreløbigt 
  ikke 
  kan 
  være 
  tale, 
  thi 
  dette 
  forholdsvis 
  uforandrede 
  

   foreligger 
  ikke 
  ved 
  siden. 
  Ikkedestomindre 
  maa 
  det 
  dog 
  være 
  

   et 
  slags 
  skiktfølge, 
  og 
  saameget 
  ser 
  vi, 
  at 
  ogsaa 
  denne 
  granit 
  

  

  