﻿(jrrundfjeldsprofilet 
  ved 
  Mjøsens 
  sydende. 
  223 
  

  

  Den 
  grønlige 
  dioritlignende 
  gneis 
  seig 
  og 
  næsten 
  i 
  masse 
  

   gjenneiusværmes 
  af 
  flammer, 
  aarer, 
  flekker 
  og 
  gange 
  af 
  forskjellig 
  

   slags; 
  syd 
  i 
  skjæringen 
  er 
  det 
  dels 
  flammer 
  af 
  gneisgranit, 
  dels 
  

   flekker 
  og 
  aarer 
  med 
  hvid 
  kvarts 
  og 
  rød 
  kalkspat 
  — 
  hvilke 
  i 
  

   forbigaaende 
  kunde 
  mistages 
  for 
  pegmatit 
  — 
  ogsaa 
  ret 
  op 
  sti- 
  

   gende 
  kvartsgång; 
  nord 
  i 
  skjæringen 
  er 
  det 
  haandbrede 
  aarer 
  

   af 
  granit 
  med 
  turmalin, 
  de 
  krydse 
  hverandre 
  i 
  flere 
  retninger. 
  

  

  3(]ie 
  skjæring 
  n. 
  Ulvin 
  (plan 
  f): 
  grøn 
  gneis 
  i 
  lodrette 
  skik- 
  

   ter, 
  strøg 
  n.v,, 
  deri 
  sees 
  en 
  kile 
  optrængende, 
  lysrød 
  (helleflint- 
  

   lignende 
  felsit 
  eller) 
  stribet 
  gneisgranit, 
  den 
  følges 
  af 
  kvarts- 
  

   udsondringer 
  baade 
  tværs 
  over 
  og 
  i 
  spidsen. 
  Blade 
  af 
  lys 
  glim- 
  

   mer 
  sidde 
  ogsaa 
  paa 
  tværs 
  af 
  foliationen 
  (snit 
  g). 
  

  

  Gjennem 
  hele 
  skjæringen 
  sees 
  snore, 
  strygende 
  s.v., 
  lys 
  

   kjødrøde, 
  man 
  kunde 
  mistage 
  dem 
  for 
  feldspat 
  baade 
  ved 
  far- 
  

   ven 
  og 
  haardheden. 
  Det 
  er 
  analcim, 
  som 
  gjenkjendes 
  let 
  paa 
  

   de 
  stundom 
  vel 
  udviklede 
  krystaller 
  i 
  202, 
  stundom 
  er 
  den 
  og- 
  

   saa 
  ganske 
  tæt. 
  I 
  vaadt 
  veir 
  er 
  farven 
  stærkt 
  rød. 
  

  

  Ogsaa 
  jernglimmer 
  i 
  gnister 
  og 
  svovlkis 
  sees 
  paa 
  nogle 
  

   snore, 
  ellers 
  er 
  det 
  mest 
  kun 
  analcim. 
  Sikkert 
  har 
  lignende 
  

   aarer 
  fleresteds 
  undgaaet 
  o})mærksomheden. 
  

  

  4de 
  skjæring 
  n, 
  Ulvin 
  (h) 
  er 
  om 
  197 
  m. 
  lang 
  med 
  vægge 
  

   fleresteds 
  6 
  m. 
  høie. 
  Sydligst 
  i 
  skjæringen 
  er 
  det 
  den 
  helleflint- 
  

   agtige 
  gneisgranit, 
  som 
  sees 
  uregelmæssigt 
  mellem 
  gneisskik- 
  

   terne, 
  nordenfor, 
  hvor 
  gneisen 
  er 
  foldet, 
  sees 
  den 
  samme 
  inde 
  

   imellem 
  skikterne 
  i 
  en 
  spids 
  fold, 
  og 
  længst 
  nord 
  i 
  skjæringen 
  

   hersker 
  grov 
  øiegranit, 
  hvori 
  man 
  muligens 
  skulde 
  kunne 
  øine 
  

   spor 
  af 
  nogen 
  foldning 
  eller 
  stuvning; 
  den 
  gjennemskjæres 
  af 
  

   (diabas) 
  grønstensgange 
  i 
  retning 
  n. 
  20° 
  ø. 
  

  

  Men 
  af 
  størst 
  interesse 
  bliver 
  det 
  brede 
  granitparti 
  med 
  

   finkornet 
  graa 
  granit 
  i 
  midten 
  og 
  rødlig 
  grov 
  øiegranit 
  paa 
  

   siderne. 
  Denne 
  hele 
  masse 
  kan 
  man 
  — 
  som 
  saa 
  ofte 
  er 
  tilfældet 
  

   ved 
  disse 
  forhjld 
  — 
  passere 
  forbi, 
  idet 
  man 
  overser 
  uregelmæs- 
  

   sighederne 
  ved 
  søndre 
  græudse, 
  som 
  om 
  det 
  var 
  en 
  regelret 
  

   mellem 
  gneisskikterne 
  indlagt 
  zone. 
  Grændsen 
  mod 
  nord 
  er 
  

   nemlig 
  skarp 
  og 
  ligeløbende 
  med 
  gneisskikterne; 
  ikke 
  saaledes 
  

   i 
  syd, 
  hvor 
  skikterne 
  tydeligt 
  afskjæres. 
  Derhos 
  paaminde 
  store 
  

   og 
  smaa 
  flag 
  af 
  forskjellige 
  gneisslags 
  om 
  granitens 
  særegne 
  

   natur, 
  og 
  nogle 
  er 
  baade 
  ved 
  størrelse 
  og 
  ved 
  position 
  yderst 
  

   paafaldende. 
  Saavel 
  øiegraniten 
  som 
  den 
  graa 
  granit 
  opviser 
  

   saadane 
  

  

  