﻿226 
  Th. 
  Kjerulf. 
  

  

  uafladeligt 
  de 
  samme 
  gneis- 
  og^granitslags/^nogle 
  steds 
  skjære 
  

   grøDStengange 
  op 
  (nno.). 
  Syd 
  Morstuen 
  fandtes 
  atter 
  et 
  saa- 
  

   dant 
  sted, 
  hvor 
  vi 
  tidligt 
  blev 
  opmærksomme 
  paa 
  de 
  uregel- 
  

   mæssigheder, 
  som 
  vise 
  sig 
  ved 
  øiegranitens 
  grændse, 
  at 
  den 
  

   pludseligt 
  afbrydes, 
  kan 
  omvikle 
  løsrevet 
  stykke 
  af 
  omgivelsen 
  

   u. 
  s. 
  v. 
  

  

  Idet 
  vi 
  gjenoptage 
  vore 
  tegninger 
  fra 
  jernbanens 
  linie 
  har 
  

   vi 
  dernæst 
  (m). 
  Graniten 
  ligger 
  ogsaa 
  her 
  for 
  første 
  blik 
  kon- 
  

   form 
  med 
  gneisens 
  skikter, 
  men 
  ikke 
  for 
  uøiere 
  eftersyn. 
  Den 
  

   skjærer 
  saaledes 
  igjennem 
  ved 
  sydgrændsen. 
  Gneisen 
  inde- 
  

   holder 
  her 
  granitkiler. 
  Det 
  er 
  øiegranit, 
  meget 
  gneislignende 
  

   ved 
  sin 
  struktur. 
  I 
  massen 
  ligger 
  skiver 
  og 
  skikt 
  dels 
  glimmer, 
  

   dels 
  gneis 
  i 
  forskjellige 
  stillinger, 
  der 
  skulde 
  kunne 
  samles 
  til 
  

   en 
  vifte. 
  Lidt 
  nordligere 
  sees 
  en 
  V-formet 
  liggende 
  fold 
  i 
  graa 
  

   gneis, 
  og 
  dernæst 
  gneisgranit, 
  som, 
  man 
  kunde 
  sige, 
  taber 
  sig 
  

   lidt 
  efter 
  lidt 
  i 
  gneisen. 
  

  

  Længer 
  frem 
  sees 
  spor 
  af 
  en 
  foldeforskyvning 
  ialfald 
  af 
  

   en 
  kløvet 
  skaal, 
  hvis 
  nordlige 
  arm 
  er 
  forskjøvet 
  (n). 
  

  

  Ved 
  den 
  østfor 
  linien 
  langsgaaende 
  landevei 
  saavel 
  som 
  ad 
  

   stier 
  opad 
  skovskrenten 
  kan 
  adskillige 
  større 
  eller 
  mere 
  sam- 
  

   lede 
  drag 
  af 
  øiegraniten 
  spores 
  mellem 
  Ulvin 
  og 
  Espen. 
  De 
  

   gjennemskjæres 
  af 
  linien 
  foruden 
  syd 
  Morstuen 
  navnlig 
  syd 
  for 
  

   Kløverud, 
  videre 
  syd 
  for 
  Hestnesstøen, 
  samt 
  ved 
  Skrepperud. 
  

  

  Hernæst 
  følger 
  en 
  lang 
  sprængning 
  (o) 
  med 
  vel 
  udprægede 
  

   foldninger 
  i 
  gneisen. 
  Muligt, 
  at 
  de 
  ikke 
  sees 
  for 
  første 
  blik, 
  

   men 
  de 
  samle 
  sig 
  stedse 
  tydeligere 
  under 
  nøiere 
  granskning. 
  

  

  Granit 
  optræder 
  her 
  kun 
  lidet, 
  men 
  fuldstændig 
  abnorm 
  i 
  

   forhold 
  til 
  folderne. 
  Det 
  aftegnede 
  skal 
  forestille 
  en 
  længde 
  af 
  

   om 
  200 
  mtr. 
  Oppe 
  langs 
  landeveien 
  østenfor 
  sees 
  tilsvarende 
  

   foldninger 
  i 
  spor, 
  men 
  naturligvis, 
  da 
  der 
  er 
  lidet 
  udmineret, 
  

   ikke 
  fuldt 
  saa 
  sammenhængende 
  og 
  klart. 
  

  

  Sydligst 
  i 
  sprængningen 
  er 
  det 
  gneis 
  grøn, 
  rød 
  og 
  graa, 
  

   dernæst 
  fin 
  graa 
  gneis. 
  Nord 
  i 
  samme 
  er 
  det 
  lille 
  granitparti 
  

   tegnet 
  ogsaa 
  i 
  plan 
  (p). 
  

  

  Saavel 
  i 
  plan 
  som 
  i 
  profil 
  sees 
  brudstykker 
  i 
  graniten. 
  

   Nogle 
  af 
  disse, 
  1 
  mtr. 
  brede, 
  flere 
  mtr. 
  lange, 
  kunde 
  man 
  tilnød 
  

   Ibrestille 
  sig 
  atter 
  indpassede 
  i 
  gneisen. 
  Endnu 
  (et 
  telegraf- 
  

   stolpemellemrum) 
  længer 
  frem 
  sees 
  atter 
  en 
  lap 
  af 
  gneisen 
  i 
  den 
  

   røde 
  stribede 
  granit. 
  

  

  I 
  den 
  5te 
  skjæring 
  syd 
  station 
  Espen 
  sees 
  gneis 
  med 
  lod- 
  

  

  