﻿Grundfjeldsprofilet 
  ved 
  Mjøsens 
  sydende. 
  241 
  

  

  forresten 
  frisk 
  og 
  pellucid, 
  stærkt 
  polariserende 
  og 
  med 
  udsluk- 
  

   ning 
  svarende 
  til 
  aktinolit 
  ligesom 
  den 
  ikke 
  afblegede. 
  

  

  De 
  af 
  Dr. 
  Reusch 
  omtalte, 
  i 
  hornblendepartierne 
  tilstedevæ- 
  

   rende 
  kvartskorn 
  sees 
  rigeligt 
  indstrøede, 
  saaledes 
  at 
  hornblenden 
  

   selv 
  bliver 
  ganske 
  hullet 
  som 
  et 
  stykke 
  knipling. 
  Dette 
  finder 
  

   sted 
  hist 
  og 
  her 
  i 
  præparatet, 
  baade 
  umiddelbart 
  hos 
  kvarts- 
  

   drummen 
  og 
  ellers. 
  

  

  Hornblendens 
  pleokroismus 
  er 
  stærk, 
  i 
  svingningsretning 
  

   parallel 
  y 
  blaagrøn, 
  /? 
  olivengrøn, 
  a 
  olivengrøn 
  lys, 
  og 
  absorp- 
  

   tionen 
  forholder 
  sig 
  saaledes, 
  at 
  y 
  giver 
  det 
  mørkeste, 
  ß 
  et 
  

   midlere, 
  a 
  det 
  lyseste 
  billede. 
  Klyvningsretningerne 
  tegne 
  de 
  

   forskjellige 
  snit 
  med 
  markerede 
  linier, 
  i 
  længderetningen 
  slukke 
  

   da 
  disse 
  snart 
  lige, 
  snart 
  om 
  15°. 
  Tyillinglameller 
  sees, 
  i 
  snit 
  

   (goPoo), 
  at 
  slukke 
  om 
  10 
  — 
  14° 
  paa 
  hver 
  side 
  tvillinggrændsen, 
  

   som 
  falder 
  parallel 
  med 
  spaltefladernes 
  tegnede 
  streger. 
  Ogsaa 
  

   ved 
  pleokroismen 
  alene, 
  udeu 
  krydsede 
  nikoler, 
  skjelnes 
  tvil- 
  

   ling-sammensætningen 
  , 
  idet 
  farverne 
  differere 
  mærkeligt 
  nok 
  

   under 
  omdreiningen 
  af 
  præparatet. 
  

  

  Derhos 
  er 
  biotitskiver 
  indflettet 
  paa 
  forskjellig 
  vis 
  i 
  horn- 
  

   blenden, 
  stundom 
  langs 
  med 
  klyvningen, 
  og 
  kjendelig 
  ved 
  sin 
  

   brune 
  farve, 
  stærk 
  absorption 
  i 
  længderetningen 
  af 
  skiverne. 
  

  

  Apatitnaale: 
  en 
  klar 
  naal 
  0.01 
  tyk 
  0.07 
  mm. 
  lang 
  forholdt 
  

   sig 
  optisk 
  -h, 
  prøvet 
  for 
  parallel 
  polariseret 
  lys 
  med 
  et 
  gipsblad 
  

   hvidt 
  af 
  Iste 
  orden, 
  hvilket 
  var 
  noget 
  vanskeligt, 
  da 
  naalen 
  

   selv 
  laa 
  indesluttet 
  i 
  feldspat 
  af 
  stærk 
  egen 
  polarisationsfarve 
  

   under 
  stillingen 
  45°. 
  En 
  anden 
  0.03 
  tyk 
  søilekrystal 
  forsynet 
  

   med 
  nogle 
  tværspring 
  efter 
  retning 
  oP, 
  viste 
  sig 
  prøvet 
  med 
  

   gipsblad 
  hvidt 
  Iste 
  orden 
  tydelig 
  optisk 
  -=-, 
  en 
  tredie 
  naal, 
  hvis 
  

   kontur 
  viste 
  P, 
  go 
  P, 
  0.018 
  tyk, 
  forholdt 
  sig 
  ligeledés 
  med 
  sik- 
  

   kerhed 
  optisk 
  h-. 
  

  

  Titaniten 
  er 
  svag 
  brunlig, 
  stundom 
  med 
  yderst 
  svag 
  pola- 
  ' 
  

   risationsfarve 
  og 
  udslukning, 
  sjelden 
  med 
  nogen 
  betegnende 
  

   kontur, 
  er 
  fuld 
  af 
  rødliggule 
  korn, 
  der 
  polarisere 
  stærkt, 
  synes 
  

   friske, 
  og 
  hvori 
  man 
  stundom 
  tror 
  at 
  spore 
  rutilform. 
  Disse 
  

   indesluttede 
  rutilkorn, 
  med 
  stængeltyk^else 
  til 
  ex. 
  af 
  0.01 
  mm., 
  

   vise 
  sig 
  for 
  stærk 
  forstørrelse 
  at 
  være 
  temmelig 
  paafaldende 
  

   lappede, 
  tildels 
  som 
  druser 
  i 
  grupper 
  og 
  stængler. 
  

  

  2. 
  Epidotrig 
  gneis. 
  Ulvin 
  (1.83). 
  Denne 
  bergart 
  be- 
  

   staar 
  af 
  feldspat, 
  tildels 
  tvillingstribet, 
  kvarts- 
  biotit 
  og 
  epidot. 
  

   Accessorisk 
  forekommer 
  apaiit, 
  som 
  et 
  stærkt 
  lysbryd^nde 
  svagt 
  

  

  Nyt 
  Mag. 
  f. 
  Naturv. 
  XXIX. 
  III. 
  16 
  

  

  