﻿242 
  Th. 
  Kjerulf. 
  

  

  brunligt 
  mineral, 
  der 
  tildels 
  optræder 
  med 
  en 
  kjærne 
  af 
  en 
  sort 
  

   jernerts 
  i 
  midten; 
  jeg 
  formoder, 
  at 
  det 
  er 
  titanit. 
  Dr. 
  H. 
  R. 
  

  

  Kvartsen 
  er 
  ikke 
  paafaldende 
  ved 
  vædske-indslutninger. 
  

   Epidoten 
  synes 
  for 
  det 
  meste 
  særdeles 
  ren, 
  den 
  holder 
  sig 
  om 
  

   biotiten 
  eller 
  ogsaa 
  i 
  feldspatpartierne. 
  En 
  skive, 
  svagt 
  gul 
  

   for 
  polariseret 
  lys, 
  udslukkede 
  i 
  et 
  snit, 
  som 
  maatte 
  være 
  nogen- 
  

   lunde 
  parallelt 
  med 
  symmetriplanet, 
  om 
  34° 
  mod 
  den 
  tydelige 
  

   klyvningsretnings 
  linier 
  oP, 
  og 
  forholdt 
  sig 
  derhos 
  optisk 
  -j-» 
  

   h 
  vad 
  der 
  bedst 
  prøves 
  med 
  gipsblad 
  gult 
  af 
  Iste 
  orden. 
  

  

  Næsten 
  al 
  feldspaten 
  er 
  af 
  mat 
  udseende, 
  fuld 
  af 
  flækker 
  

   eller 
  huller, 
  og 
  disse 
  fyldt 
  med 
  en 
  anden 
  substants, 
  som 
  pola- 
  

   riserer 
  i 
  lighed 
  med 
  hvidglimmer. 
  Denne 
  angrebne 
  feldspat 
  

   kjendes 
  endnu 
  stundom 
  ved 
  skjæv 
  udslukning 
  i 
  sine 
  tvilling- 
  

   lameller 
  som 
  plagioklas, 
  sandsynligvis 
  en 
  oligoklas; 
  udsluknin- 
  

   ger 
  sees 
  fra 
  liden 
  afvigelse 
  lige 
  indtil 
  om 
  28°. 
  

  

  Apatit 
  i 
  naaleformede 
  krystaller, 
  klare, 
  optisk 
  -r- 
  prøvede 
  

   med 
  gipsblad 
  som 
  oven 
  angivet. 
  

  

  Titanit 
  er 
  vel 
  de 
  svagt 
  brunlige 
  korn, 
  som 
  stundom 
  ud- 
  

   slukke 
  skjævt 
  i 
  forhold 
  til 
  længderetningen, 
  de 
  ligge 
  i 
  klaser 
  

   og 
  klynger, 
  undertiden 
  med 
  sort 
  jernerts 
  af 
  lappet 
  kontur, 
  den 
  

   der 
  endog 
  efterlignes 
  af 
  titaniten, 
  ligesom 
  tilovers 
  levnet 
  indeni. 
  

   Disse 
  klaser 
  holde 
  sig 
  væsentlig 
  til 
  biotiten. 
  

  

  Biotit 
  brun, 
  rigelig. 
  Klorit 
  grøn, 
  sparsom. 
  Kalkspat 
  paa 
  

   snore. 
  

  

  3, 
  Hornblende- 
  {og 
  epidot- 
  f 
  ørende) 
  gneis. 
  Ulvin 
  

   (2.83). 
  Under 
  mikroskopet 
  ser 
  man 
  feldspat, 
  tildels 
  tvilling- 
  

   stribet, 
  kvarts 
  og 
  biotit, 
  hvortil 
  slutter 
  sig 
  hornblende 
  og 
  epidot. 
  

   Accessorisk 
  optræder 
  apatit 
  og 
  en 
  sort 
  jernerts. 
  

  

  Biotiten 
  har 
  i 
  foreliggende 
  præparat 
  sine 
  gjennemgange 
  

   parallel 
  præparatets 
  flade; 
  det 
  er 
  derfor 
  sandsynligvis 
  forfær- 
  

   diget 
  parallelt 
  med 
  skifrigheden. 
  I 
  saa 
  tilfælde 
  viser 
  gneisen 
  

   sig 
  at 
  være 
  strakt, 
  idet 
  glimmeren, 
  epidoten 
  og 
  hornblenden 
  

   forekommer 
  stribevis 
  anordnet 
  og 
  individerne 
  med 
  sine 
  største 
  

   dimensioner 
  ligger 
  i 
  stribernes 
  retning. 
  Mellem 
  korsvise 
  nikol- 
  

   ler 
  ser 
  man, 
  at 
  kvartsens 
  og 
  feldspatens 
  individer 
  har 
  en 
  an- 
  

   tydning 
  til 
  at 
  have 
  sin 
  længdeudstrækning 
  i 
  samme 
  direktion. 
  

   Dr. 
  H. 
  R. 
  

  

  Feldspaten 
  er 
  angrebet 
  eller 
  forandret, 
  mat; 
  det 
  er 
  plagio- 
  

   klas, 
  den 
  lamellære 
  tvillingsammensætning 
  kan 
  ofte 
  nok 
  kun 
  

   skimtes 
  gjennem 
  denne 
  matte 
  substants, 
  som 
  giver 
  svag 
  polari- 
  

  

  