﻿Grundfjeldsprofilet 
  ved 
  Mjøsens 
  sydende. 
  247 
  

  

  Rutilen 
  og 
  apatiten 
  ligge 
  tildels 
  i 
  parallelstrukturens 
  ret- 
  

   ning. 
  

  

  Den 
  paafaldende 
  forskjel, 
  som 
  fremtræder 
  for 
  øiet 
  mellem 
  

   den 
  regelret 
  skiktede 
  hvide 
  gneis 
  og 
  den 
  i 
  utallige 
  smaastyk- 
  

   ker 
  ved 
  foldningernes 
  bristning 
  opbrudte, 
  lader 
  sig 
  saaledes 
  

   neppe 
  med 
  nogen 
  évidents 
  paavise 
  for 
  mikroskopet 
  (pag. 
  224). 
  

  

  10. 
  11. 
  øie-gneis. 
  Ulvin 
  (17.84 
  18.84) 
  i 
  2 
  præparater 
  

   lodret 
  og 
  parallel 
  skivningens 
  retning. 
  Der 
  sees 
  i 
  en 
  rad-ord- 
  

   ning, 
  som 
  vistnok 
  kunde 
  tydes 
  som 
  kataklas-struktur: 
  

  

  Klar 
  kvarts; 
  mat 
  plagioklas, 
  hyppigst 
  epidotiserel 
  ; 
  ituslidt, 
  

   omstrøet 
  brun 
  biotit, 
  samt 
  med 
  den 
  grøn 
  klorit; 
  lidt 
  grøn 
  horn- 
  

   blende 
  ligeledes 
  ituslidt, 
  endnu 
  kjendelige 
  er 
  nogle 
  klare 
  smaa- 
  

   skiver 
  af 
  mikroklin; 
  derhos 
  temmelig 
  rigeligt 
  ogsaa 
  hvidglim- 
  

   mer 
  (muskovit)blade, 
  endelig 
  vel 
  ogsaa 
  titanit?. 
  

  

  Det 
  eneste 
  hele 
  og 
  ikke 
  ituslidte 
  er 
  mængden 
  af 
  epidot- 
  

   mikroliter 
  samt 
  svovlkis-krystallerne; 
  disse 
  skulde 
  altsaa 
  anta- 
  

   ges 
  at 
  være 
  fremkomne 
  som 
  derivater 
  senere 
  end 
  eller 
  umid- 
  

   delbart 
  under 
  ituslidningen. 
  

  

  Tynde 
  aarer 
  med 
  kalkspat 
  sætte 
  tværs 
  over 
  parallel 
  struk- 
  

   turen, 
  naar 
  de 
  skjære 
  den 
  brune 
  biotit, 
  er 
  denne 
  erstattet 
  ved 
  

   grøn 
  klorit. 
  

  

  12. 
  13. 
  Brudstykke 
  i 
  graa 
  granit, 
  Ulvin 
  skj. 
  4 
  (5.85 
  & 
  

   6.85). 
  Bergarten 
  er 
  mørkladen 
  og 
  i 
  præparatet 
  sees 
  med 
  øiet 
  

   grønne, 
  brune 
  farveløse 
  partier 
  samt 
  sorte 
  prikker. 
  De 
  farve- 
  

   løse 
  sees 
  at 
  være 
  listeformede 
  og 
  synes 
  u. 
  m. 
  at 
  være 
  særdeles 
  

   angrebet 
  og 
  med 
  substantser 
  opfyldt 
  plagioklas, 
  som 
  viser 
  an- 
  

   tydning 
  til 
  gjerne 
  kun 
  2 
  brede 
  lameller 
  i 
  hvert 
  listeformigt 
  

   stykke; 
  derhos 
  noget 
  kalkspat 
  i 
  snor 
  og 
  plet. 
  Det 
  grønne 
  mi- 
  

   neral 
  er 
  hornblende 
  i 
  krystaller 
  og 
  krystallignende 
  konturer, 
  

   kj 
  endelig 
  ved 
  alle 
  de 
  sædvanlige 
  karakterer, 
  pleokroisme, 
  klyv- 
  

   ninger 
  m. 
  m. 
  Det 
  brune 
  er 
  biotit. 
  De 
  sorte 
  prikker 
  er 
  jernerts. 
  

  

  I 
  præparatet 
  6 
  er 
  det 
  grønne 
  mineral, 
  som 
  her 
  er 
  traadig 
  

   klorit, 
  opfyldt 
  af 
  fine, 
  ved 
  stærk 
  straalebrydniug 
  næsten 
  sorte 
  

   naale, 
  der 
  krydse 
  hverandre 
  ofte 
  i 
  60°, 
  arrangerede 
  i 
  3-kant 
  

   eller 
  i 
  stjerne 
  o. 
  s. 
  v. 
  Nogle 
  tykkere 
  bundter 
  er 
  knæformigt 
  

   vinklede. 
  

  

  Uagtet 
  naalenes 
  ringe 
  tykkelse, 
  mindre 
  end 
  0,002 
  mm., 
  kan 
  

   de 
  dog 
  leilighedsvis 
  prøves 
  med 
  gipsblad, 
  hvidt 
  Iste 
  og 
  rødt 
  

  

  