﻿Gmiidfjeids: 
  •;/ 
  let 
  ved 
  Mjøsens 
  sydende. 
  

  

  253 
  

  

  Fiy. 
  15. 
  

  

  

  Sort 
  jeraerts 
  med 
  deriveret 
  titanit 
  t, 
  videre 
  granat 
  og 
  kl 
  klorit. 
  

  

  korn, 
  titanitsnore, 
  kloritskiver 
  ikke 
  mindre 
  distinkt 
  end 
  man 
  

   har 
  mikroklinen, 
  den 
  matte 
  feldspat 
  og 
  kvartsen 
  i 
  rader. 
  

  

  Kvartsskiverne 
  vise 
  stundom 
  adskillige 
  omtrent 
  parallele 
  

   linier, 
  som 
  i 
  virkeligheden 
  er 
  dele 
  mellem 
  de 
  enkelte 
  styk- 
  

   ker, 
  hvoraf 
  skiven 
  bestaar. 
  De 
  slukke 
  alle 
  omtrent 
  lige, 
  

   men 
  dog 
  med 
  nogen 
  forskjel 
  differerende 
  1 
  — 
  2° 
  eller 
  derom- 
  

   kring. 
  Elasticitetsretningen 
  forholder 
  sig, 
  prøvet 
  for 
  parallel- 
  

   polariseret 
  lys 
  med 
  gipsblad, 
  optisk 
  -j- 
  langs 
  disse 
  linier. 
  De 
  

   tør 
  saaledes 
  opfattes 
  som 
  udgjørende, 
  parallel 
  c, 
  i 
  søileretningen 
  

   liggende 
  lameller 
  af 
  penetrations-tvillinger. 
  Og 
  selve 
  dette 
  for- 
  

   hold, 
  gründet 
  i 
  kvartsens 
  eiendommelige 
  tvillingsammenssetning 
  

   tør 
  leilighedsvis 
  udgjøre 
  et 
  kjendemærke 
  mere 
  for 
  kvarts. 
  Fal- 
  

   der 
  snittet 
  mere 
  i 
  søileretningen, 
  da 
  vil 
  disse 
  lameller 
  med 
  

   ligesom 
  kun 
  vibrerende 
  udslukningsdifferents 
  ligge 
  for 
  en 
  stor 
  

   del 
  parallele. 
  Falder 
  derimod 
  snittet 
  mere 
  tværs 
  over 
  søilen, 
  

   vil 
  lamellerne, 
  nemlig 
  de 
  forskjellige 
  orienterede 
  kvartsindivider 
  

  

  