﻿260 
  Th. 
  Kjerulf. 
  

  

  Graniten 
  er 
  en 
  vakker 
  mikropegmatit 
  i 
  partier, 
  kt^artsen 
  

   rigelig, 
  feldspaten 
  er 
  ortoklas, 
  tildels 
  mikroklin, 
  en 
  smule 
  klorit 
  

   og 
  biotit. 
  Et 
  stykke 
  væk 
  fra 
  grændsen 
  med 
  hin 
  førstnævnte 
  

   bergart 
  sees 
  augit-krystaller 
  isolerede 
  midt 
  i 
  granitmassen. 
  

  

  I 
  præparatets 
  granit 
  skjærer 
  en 
  række 
  af 
  parallele 
  hvide 
  

   tynde 
  aarer 
  gjennem 
  feldspaten, 
  de 
  gaar 
  over 
  til 
  ridser 
  og 
  ræk- 
  

   ker 
  af 
  blærer, 
  idet 
  de 
  passere 
  hin 
  nævnte 
  augit 
  og 
  kvartsen. 
  

  

  Figuren 
  (fig. 
  18) 
  viser 
  X 
  "^0 
  et 
  mikropegmatitparti, 
  kvarts- 
  

   skriften 
  udslukkende 
  samtidig 
  over 
  det 
  hele, 
  er 
  i 
  tegningen 
  

   mørk. 
  

  

  Kvartsen 
  i 
  disse 
  mikrografiske 
  partier 
  er 
  ensartet 
  orienteret, 
  

   slukker 
  paa 
  engang 
  i 
  alle 
  skrifttegn. 
  Det 
  synes 
  som 
  om 
  disse 
  

   partier 
  sætter 
  sig 
  om, 
  trænger 
  endog 
  ind 
  melleni 
  mikrolinskiver; 
  

   som 
  om 
  en 
  yngste 
  udskillelse 
  af 
  den 
  oprindelige 
  magma. 
  Og- 
  

   saa 
  i 
  feldspatskive 
  sees 
  indtrængende 
  ormformede 
  kvartsgrene 
  

   af 
  udseende 
  som 
  korrosionskvarts. 
  

  

  30. 
  Amfiholit 
  grovstraalig, 
  Ulvin 
  skj. 
  7 
  (1.84). 
  

  

  Bestanddelene 
  er 
  grøn 
  hornblende 
  i 
  overveiende 
  mængde, 
  

   og 
  mat 
  feldspat, 
  hvori 
  plagioklas-lamellerne 
  endnu 
  kan 
  skimtes, 
  

   derhos 
  en 
  vrimmel 
  af 
  ofte 
  skarpt 
  konturerede, 
  men 
  indvendig 
  

   korroderede 
  epidot-krystaller, 
  der 
  finde 
  pluds 
  saavel 
  i 
  den 
  an- 
  

   grebne 
  feldspat 
  som 
  i 
  hornblenden. 
  I 
  denne 
  sidste 
  navnlig 
  paa 
  

   klyvningsflade 
  og 
  andre 
  sprækker 
  sidder 
  grynet 
  brunlig 
  titanit, 
  

   videre 
  noget 
  svovlkis, 
  klorit. 
  Den 
  matte 
  plagioklasmasse 
  er 
  

   opfyldt 
  af 
  hvidglimmer 
  i 
  yderst 
  smaa 
  skjæl. 
  

  

  Epidoten 
  svagt 
  gul, 
  i 
  skjønne 
  og 
  skarpe 
  krystalkonturer; 
  

   i 
  tværsnit 
  med 
  en 
  udmærket 
  klyvning 
  M 
  ligge 
  udslukningsret- 
  

   ningerne 
  forholdende 
  sig 
  optisk 
  -{- 
  og 
  -^ 
  med 
  vinkler 
  om 
  30° 
  

   og 
  60° 
  mod 
  samme; 
  længdesnit 
  parallelt 
  b-axen 
  slukker 
  lige 
  ud. 
  

   Næsten 
  alle 
  er 
  hullede, 
  og 
  fyldningen 
  i 
  dem 
  synes 
  at 
  være 
  af 
  

   2 
  slags, 
  nogle 
  klare 
  draabelignende 
  kvarts?, 
  de 
  fleste 
  derimod 
  

   aggregat-polariserende 
  og 
  af 
  samme 
  beskaiïenhed 
  som 
  den 
  om- 
  

   givende 
  med 
  hvidglimmer 
  fyldte 
  forandrede 
  plagioklas. 
  

  

  Figuren 
  (fig. 
  19) 
  fremstiller 
  X 
  80 
  et 
  stykke 
  med 
  denne 
  

   matte 
  hvidglimmer-fyldte 
  feldspatmasse, 
  hvor 
  (ved 
  ^0 
  plagioklas- 
  

   lamellerne 
  endnu 
  skimtes; 
  det 
  er 
  fuldt 
  af 
  epidot-krystaller, 
  de 
  

   jfleste 
  hullede 
  efter 
  en 
  korrosions-indvirkning. 
  I 
  de 
  med 
  ep 
  be- 
  

  

  