﻿264 
  Th. 
  Kjerulf. 
  

  

  38. 
  øiegranit, 
  Ulvin 
  (8.83). 
  

  

  Denne 
  bergart 
  bestaar 
  fornemlig 
  af 
  feldspath 
  undertiden 
  

   tvillingstribet 
  eller 
  forsynet 
  med 
  gitterstruktur. 
  Endvidere 
  inde- 
  

   holder 
  den 
  kvarts, 
  som 
  sammen 
  med 
  smaakornet 
  feldspat 
  dan- 
  

   ner 
  en 
  grundmasse 
  for 
  de 
  i 
  større 
  maal 
  udviklede 
  feldspat- 
  

   individer, 
  fremdeles 
  hiotii 
  og 
  muskovit. 
  Endelig 
  forekommer 
  

   indsprængt 
  et 
  lyst 
  brunligt, 
  dobbeltbrydende 
  mineral, 
  der 
  maaske 
  

   er 
  titanit, 
  apatit, 
  en 
  sort 
  jernerts 
  og 
  et 
  mørkt 
  brunligt 
  mineral, 
  

   maaske 
  ortit. 
  Dr. 
  H. 
  E. 
  

  

  De 
  store 
  feldspatskiver 
  i 
  præparatet 
  er 
  fornemligen 
  mikro- 
  

   klin, 
  kvarts 
  optræder 
  ikke 
  i 
  saa 
  store 
  skiver; 
  men 
  begge 
  er 
  

   iøinefaldende 
  itn 
  trykte, 
  med 
  fryndsede 
  konturer, 
  ingen 
  hel 
  ret- 
  

   løbende 
  rand 
  længer, 
  end 
  sige 
  nogen 
  krystalkontur, 
  og 
  i 
  om- 
  

   givelsen 
  sees 
  stundom 
  tilhørende 
  smaabiter 
  af 
  samme 
  slags. 
  

   Man 
  kan 
  samle 
  for 
  blikket 
  til 
  et 
  individ 
  ligesom 
  sammen- 
  

   hørende 
  3—4 
  nu 
  skilte 
  kvartskorn, 
  2 
  — 
  3 
  nu 
  skilte 
  mikroklin- 
  

   skiver 
  o. 
  s. 
  v. 
  

  

  En 
  del 
  af 
  feldspaten 
  (og 
  navnlig 
  efter 
  udslukuingsforhol- 
  

   dene 
  vel 
  en 
  oligoklas) 
  en 
  fint 
  lamelleret 
  plagioklas 
  er 
  stærkt 
  

   forvandlet, 
  mat; 
  en 
  vrimmel 
  af 
  mikrolitisk 
  epidot 
  kommer 
  her 
  

   tilsyne, 
  naale 
  0.013—0.039 
  mm. 
  tykke, 
  0.09 
  lange, 
  de 
  slukke 
  i 
  

   regelen 
  lige 
  efter 
  længderetningen, 
  og 
  de 
  rombiske 
  gjennemsnit 
  

   (lignende 
  epidotens) 
  slukke 
  skjævt 
  i 
  forhold 
  til 
  rombens 
  diago- 
  

   naler. 
  Hine 
  lange 
  naale 
  forholde 
  sig, 
  prøvede 
  med 
  gipsblad, 
  

   snart 
  -=- 
  snart 
  -\-, 
  saaledes 
  som 
  epidotnaale 
  maa 
  vise 
  sig. 
  En 
  

   enkelt 
  liggende 
  tilsyneladende 
  epidotkrystal 
  udstrakt 
  i 
  b-axens 
  

   retning 
  saaes 
  0.46 
  mm. 
  lang. 
  

  

  Fig. 
  20. 
  

  

  , 
  V-6 
  — 
  tï: 
  — 
  

   Epidot 
  med 
  spor 
  af 
  itutryknirig, 
  magnetit, 
  biotit. 
  

  

  I 
  vrimmelen 
  af 
  smaastykker, 
  der 
  ligesom 
  strømmer 
  forbi 
  

   disse 
  skiver, 
  sees: 
  biotit 
  brun, 
  muskovit 
  med 
  sine 
  iriserende 
  

  

  