﻿Grundfjeldsprofilet 
  ved 
  Mjøsens 
  sydende. 
  

  

  265 
  

  

  polarisationsfarver, 
  klorit 
  grøn, 
  videre 
  titanit 
  brunlig. 
  Figuren 
  

   20 
  fremstiller 
  ovennævnte 
  epidot, 
  søilens 
  relief 
  har 
  lidt 
  ved 
  

   stød 
  eller 
  tryk 
  for 
  en 
  del 
  af 
  længden, 
  medens 
  det 
  for 
  den 
  øv- 
  

   rige 
  del 
  er 
  fuldkommen 
  skarpt. 
  Det 
  sorte 
  er 
  magnetit, 
  og 
  med 
  

   den 
  et 
  vedhæng 
  af 
  biotit. 
  

  

  Fremdeles 
  i 
  samme 
  vrimmel 
  epidot 
  i 
  klaser 
  og 
  rækker, 
  

   navnlig 
  ved 
  titaniten; 
  endelig 
  anatas 
  og 
  i 
  den 
  samt 
  i 
  titaniten 
  

   en 
  jernerts 
  indesluttet, 
  hvilken 
  ogsaa 
  findes 
  strøet 
  i 
  række 
  

   mellem 
  vrimmelen. 
  

  

  Apatit, 
  magüetit, 
  titanit 
  tilhøre 
  oprindelig 
  biotiten 
  og 
  sees 
  

   med 
  den, 
  hvor 
  der 
  er 
  større 
  blade. 
  

  

  Anatasen 
  kan 
  kun 
  vanskeligt 
  adskilles 
  fra 
  de 
  brunlige 
  

   blade, 
  som 
  vel 
  ikke 
  er 
  andet 
  end 
  titanit 
  i 
  indtil 
  1 
  mm. 
  lange 
  

   krystalsnit. 
  Men 
  foruden 
  i 
  nogle 
  rombiske 
  snit, 
  som 
  endnu 
  

   vistnok 
  uagtet 
  lige 
  udslukning 
  kunde 
  tydes 
  som 
  titanit 
  tilhø- 
  

   rende, 
  fremfindes 
  ogsaa 
  kvadratiske 
  (se 
  figuren 
  21), 
  I 
  det 
  af- 
  

   tegnede 
  snit 
  sees 
  for 
  konvergent 
  polariseret 
  lys 
  et 
  sort 
  kors, 
  og 
  

  

  Fig. 
  21. 
  

  

  Skive 
  anatas 
  parallel 
  oP. 
  

  

  prøvet 
  med 
  \ 
  undulations-glimmerblad 
  fremtraadte 
  den 
  optiske 
  

   -r- 
  l^arakter 
  tydeligt. 
  Ligeledes 
  kunde, 
  uagtet 
  vistnok 
  vanske- 
  

   ligt, 
  som 
  sædvanligt 
  ved 
  brunt 
  farvede 
  skiver, 
  den 
  optiske 
  

   karakter 
  spores 
  -f- 
  i 
  længderetningen, 
  ved 
  prøve 
  med 
  gipsblad 
  

   hvidt 
  Iste 
  orden 
  for 
  parallel 
  polariseret 
  lys. 
  

  

  Om 
  ikke 
  desuagtet 
  titanitblade 
  forvexles 
  med 
  denne 
  vel 
  

   enkeltvis 
  sikre 
  anatas, 
  skulde 
  den 
  vise 
  dikroisme, 
  rødligbrun 
  

   i 
  c-axens 
  retning, 
  mere 
  gyldenbrun 
  i 
  a-axernes. 
  En 
  juxta- 
  

   position 
  af 
  2 
  og 
  flere 
  oktaedre 
  i 
  parallel 
  retning, 
  det 
  ene 
  over 
  

   det 
  andet, 
  spores 
  ogsaa 
  her 
  (cfr. 
  anatas 
  i 
  no. 
  16 
  pag. 
  255). 
  

  

  En 
  liden 
  (anatas?) 
  som 
  en 
  siebet 
  tavlesten 
  luende 
  krystal. 
  

  

  