﻿Grundfjeldsprofilet 
  ved 
  Mjøsens 
  sydende. 
  

  

  275 
  

  

  ren 
  (fig. 
  31) 
  forestiller 
  X 
  3U 
  et 
  saadant 
  stykke 
  indesluttet 
  i 
  

   mikroklinen 
  og 
  selv 
  fuld 
  af 
  hvidglimmer 
  som 
  derivat. 
  

  

  V\: 
  

  

  Stange 
  (feldspatøie). 
  Ældre 
  albitstykker 
  inclesluttet 
  i 
  mikroklin. 
  den 
  

   første 
  fuld 
  af 
  hvidglimmer. 
  

  

  I 
  mikroklinens 
  klyvningssprækker' 
  sees 
  et 
  brunt 
  støv, 
  der- 
  

   hos 
  i 
  mikroklinens 
  masse 
  epidot-mikroliter 
  sparsomt 
  strøede, 
  

   medens 
  i 
  den 
  forholdsvis 
  stærkere 
  angrebne 
  (albit 
  eller) 
  plagio- 
  

   klas 
  hvidglimmer 
  er 
  rigeligt 
  tilstede 
  og 
  derhos 
  et 
  brunt 
  støv. 
  

  

  Epidot-mikroliter 
  og 
  hvidglimmer-mikroliter, 
  længde 
  0,06 
  mm. 
  

   og 
  mere, 
  som 
  omvandlingsprodukter, 
  deriverede 
  de 
  første 
  navn- 
  

   lig 
  i 
  mikroklinen, 
  de 
  sidste 
  i 
  plagioklasen, 
  adskilles 
  saaledes: 
  

  

  Epidot-krystallerne 
  bryde 
  lyset 
  stærkere, 
  lue 
  indenfor 
  en 
  

   skarp 
  optegnet 
  köntur, 
  besidde 
  selv 
  ofte 
  en 
  svagt 
  grønlig 
  farve, 
  

   vise 
  gule, 
  røde 
  polarisationsfarver, 
  hvilke 
  forresten 
  som 
  bekjendt 
  

   afhænge 
  af 
  tykkelsen, 
  ogsaa 
  blaa, 
  svagt 
  grønlige; 
  videre 
  vise 
  

   de 
  liggende 
  i 
  naalenes 
  længderetniug 
  parallel 
  b-axen, 
  snart 
  en 
  

   optisk 
  -)-, 
  snart 
  -=- 
  karakter 
  i 
  denne 
  retning, 
  naar 
  de 
  prøves 
  

   for 
  parallel 
  polariseret 
  lys 
  med 
  gipsblad 
  hvidt 
  eller 
  gult 
  Iste 
  

   orden, 
  ja 
  stundom 
  forholde 
  de 
  sig 
  saaledes 
  ganske 
  neutrale. 
  

  

  Derimod 
  hvidglimmer 
  — 
  det 
  være 
  muskovit, 
  paragonit 
  

   d. 
  — 
  vil 
  for 
  det 
  første 
  stundom 
  vise 
  uregelmæssig 
  kontur, 
  om 
  

   bladet 
  ligger 
  parallel 
  basis; 
  eller 
  om 
  det 
  er 
  udstrakt 
  i 
  nogen 
  

   af 
  axe-retningerne 
  a 
  eller 
  b 
  retliniet 
  ; 
  endelig 
  i 
  alle 
  tværsnit 
  

   ogsaa 
  retliniet, 
  men 
  i 
  dette 
  sidste 
  tilfælde 
  altid 
  forholdende 
  sig 
  

   optisk 
  -[- 
  i 
  denne 
  længderetning. 
  

  

  Hvidglimmerbladet 
  er 
  derhos 
  mindre 
  stærkt 
  lysbrydende, 
  

  

  