﻿276 
  

  

  Th. 
  Kjerulf. 
  

  

  viser 
  en 
  mildere 
  kontur, 
  polarisationsfarveu 
  er 
  ofte 
  livid 
  Iste 
  

   orden 
  med 
  gul, 
  rød 
  bræm 
  og 
  iriserende. 
  

  

  Disse 
  to 
  gesteller 
  som 
  til 
  bordplader, 
  i 
  retningen 
  af 
  hvilke 
  

   epidotkrystallen 
  og 
  glimmerbladet 
  maa 
  tænkes 
  liggende, 
  kan 
  

   tjene 
  til 
  orientering. 
  Epidoten, 
  ofte 
  udstrakt 
  efter 
  midlere 
  

   elasticitetsretning 
  ß, 
  vil, 
  alt 
  eftersom 
  den 
  dreies, 
  og 
  enten 
  a 
  

   eller 
  y 
  kommer 
  op 
  med 
  fuld 
  længde, 
  forholde 
  sig 
  i 
  retningen 
  ß 
  

   modsat 
  til 
  a 
  altsaa 
  +, 
  modsat 
  til 
  y 
  altsaa 
  -i-. 
  Hvorimod 
  glim- 
  

   merbladet, 
  ofte 
  visende 
  sin 
  skarpe 
  kant 
  med 
  en 
  -f- 
  elasticitets- 
  

   retning 
  a 
  lodret, 
  hvordan 
  det 
  end 
  dreies, 
  vil 
  projicere 
  snart 
  y, 
  

   snart 
  ß 
  med 
  fuld 
  størrelse, 
  men 
  i 
  begge 
  tilfælde 
  vise 
  en 
  

   karakter 
  modsat 
  a, 
  altsaa 
  +. 
  

  

  Fig. 
  32. 
  

  

  Fig. 
  33. 
  

  

  4:2, 
  Granit 
  i 
  aarer, 
  Ulvin, 
  skj. 
  2 
  (VI.84). 
  

  

  Bergarten 
  bestaar 
  af 
  rundagtige, 
  omtrent 
  ^ 
  cm. 
  store 
  kvarts- 
  

   individer, 
  rigelig 
  opfyldte 
  af 
  væskeindeslutninger, 
  endvidere 
  af 
  

   feldspat, 
  tildels 
  tvillingstribet, 
  ofte 
  omsluttende 
  en 
  hel 
  del 
  epi- 
  

   dot, 
  endelig 
  af 
  et 
  grønligt, 
  kloritisk 
  mineral; 
  accessorisk 
  fore- 
  

   kommer 
  en 
  sort 
  jernerts, 
  som 
  sandsynligvis, 
  da 
  den 
  ledsages 
  af 
  

   titanit, 
  er 
  titanjern. 
  Dr. 
  H. 
  R. 
  

  

  Kvartsen 
  er 
  klar 
  og 
  har 
  i 
  forhold 
  til 
  den 
  forandrede 
  matte 
  

   feldspat 
  mere 
  krystallignende 
  konturer, 
  videre 
  bestaar 
  disse 
  

   kvartskorn 
  af 
  flere, 
  ikke 
  ensartet 
  orienterede, 
  sammeusættende 
  

   stykker 
  (om 
  i 
  penetrationssvillinger?). 
  Rækkerne 
  med 
  smaa 
  

   blærer 
  ligge 
  ikke 
  i 
  snor 
  fra 
  et 
  kvartsindivid 
  ind 
  i 
  et 
  andet 
  

   — 
  saaledes 
  som 
  tilfældet 
  er 
  ikke 
  sjelden 
  (cfr. 
  no. 
  44), 
  men 
  vel 
  

   i 
  samme 
  korn 
  fra 
  et 
  udslukkende 
  parti 
  til 
  et 
  andet 
  anderledes 
  

   udslukkende. 
  

  

  Plagioklasen 
  er 
  aldeles 
  opfyldt 
  af 
  sVagt 
  gule 
  epidotkorn 
  og 
  

   tildels 
  smaakrystaller, 
  saaledes 
  at 
  den 
  fine 
  lamellær-sammeu- 
  

   sætning 
  efter 
  albit-loven 
  netop 
  endnu 
  kan 
  skimtes. 
  

  

  