﻿288 
  Th. 
  Kjerulf. 
  

  

  KataMas-struMur. 
  

  

  Med 
  kataklas-struktur 
  kunde 
  betegnes 
  den 
  knuste 
  tilstand 
  

   i 
  bergartens 
  bestanddeles 
  fordeling, 
  der 
  først 
  sees 
  ret 
  tydeligt 
  

   for 
  mikroskopet, 
  og 
  hvis 
  fornemste 
  karakter 
  er 
  stedfunden 
  itu- 
  

   trykning, 
  forenet 
  med 
  delenes 
  slidning, 
  saaledes 
  at 
  de 
  frem- 
  

   komne 
  brudstykker 
  fjernedes 
  fra 
  deres 
  oprindelige 
  plads. 
  Dens 
  

   gjenkjendeligste 
  mærke 
  er, 
  at 
  der 
  sees 
  større 
  skiver, 
  ofte 
  med 
  

   fryndset 
  kontur, 
  levnede 
  spredte 
  i 
  en 
  grynet 
  strøm, 
  der 
  tjener 
  

   til 
  bindemasse, 
  derhos 
  ofte 
  de 
  første 
  knuste 
  i 
  flere 
  stykker, 
  

   ofte 
  den 
  sidste 
  med 
  spor 
  af 
  flytningens 
  retning 
  i 
  lighed 
  med 
  

   strømningsstruktur. 
  

  

  En 
  saadan 
  ituslidnings 
  mærke 
  skulde 
  kunne 
  fremkomme 
  

   enten 
  derved, 
  at 
  forskyvninger 
  foregik 
  kun 
  langs 
  retliniede 
  

   smaa 
  spalter, 
  hvorhos 
  materialet 
  blev 
  opslidt 
  og 
  knust 
  i 
  selve 
  

   spaltens 
  rende, 
  som 
  saaledes 
  blev 
  forvandlet 
  til 
  en 
  særskilt 
  

   karakteriseret 
  aare, 
  eller 
  for 
  at 
  sammenligne 
  smaat 
  med 
  stort 
  

   til 
  en 
  gang 
  fyldt 
  med 
  triturationsprodukter 
  af 
  sidestenen 
  — 
  

  

  eller 
  et 
  skridt 
  videre 
  derved, 
  at 
  massen 
  deltes 
  ved 
  flere 
  

   dels 
  endnu 
  retløbende 
  og 
  hinanden 
  skjærende, 
  dels 
  forvirret 
  

   forgrenede 
  spalter, 
  og 
  at 
  stykkerne 
  imellem 
  disse 
  rokkedes, 
  be- 
  

   vægedes, 
  flyttedes 
  eller 
  kun 
  dreiedes, 
  gned 
  mod 
  hverandre, 
  og 
  

   mellemrum 
  saaledes 
  fyldtes 
  med 
  det 
  knuste 
  pulver, 
  

  

  eller 
  endelig 
  saaledes, 
  endnu 
  videre 
  gaaende, 
  at 
  hele 
  mas- 
  

   sen 
  sattes 
  i 
  bevægelse 
  i 
  strømning, 
  hvorved 
  enkelte 
  skiver 
  og 
  

   bestanddele, 
  som 
  hojdt 
  længer 
  stand, 
  kom, 
  selv 
  tegnede 
  ved 
  

   sine 
  stødmærker 
  som 
  ar, 
  til 
  at 
  seile 
  paa 
  strømmen 
  af 
  smaa 
  

  

  gryn. 
  

  

  Denne 
  struktur 
  skulde 
  kunne 
  betegne 
  tilstande, 
  som 
  kan 
  

   være 
  overført 
  paa 
  krystallinske 
  bergarter 
  ligesom 
  ogsaa 
  paa 
  

   klastiske, 
  paa 
  en 
  granit, 
  en 
  marmor, 
  en 
  kvartsit. 
  

  

  De 
  nævnte 
  tilstande 
  er 
  kun 
  grader, 
  som 
  alle 
  vistnok 
  kan 
  

   findes 
  tilstede 
  inden 
  et 
  og 
  samme 
  strøg 
  stort 
  eller 
  lidet, 
  der 
  

   var 
  udsat 
  for 
  den 
  virkende 
  aarsag, 
  som 
  maa 
  have 
  været 
  en 
  

   sammenknugning 
  under 
  bergdannelsen. 
  

  

  Ved 
  første 
  slags 
  er 
  det 
  kun 
  en 
  og 
  anden 
  retløbende 
  brist- 
  

   revne, 
  som 
  har 
  fyldt 
  sig 
  med 
  det 
  finslidte 
  materiale. 
  

  

  Ved 
  andet 
  slags 
  er 
  massen 
  et 
  uregelmæssigt 
  mosaik 
  frem- 
  

   kommet 
  ved 
  sønderknusning 
  og 
  stykkernes 
  slidning 
  mod 
  hver- 
  

  

  