﻿290 
  Th. 
  Kjerulf. 
  

  

  tør 
  leilighedsvis 
  bære 
  stødmærker 
  , 
  ar, 
  være 
  delvis 
  knuste^ 
  

   brudte, 
  og 
  den 
  ene 
  del 
  væk 
  o. 
  s. 
  v. 
  

  

  Fremdeles 
  i 
  modsætning 
  til 
  mange 
  andre 
  strukturers 
  grund- 
  

   masser, 
  som 
  udgjøres 
  af 
  særskilt 
  material, 
  særskilte 
  bestanddele 
  

   0. 
  s. 
  v. 
  indeholder 
  hin 
  triturationsmasse 
  stykker 
  af 
  alle 
  berg- 
  

   artens 
  hovedbestanddele. 
  

  

  Og 
  i 
  modsætning 
  til 
  mange 
  konglomerater, 
  sparagmiter 
  

   0. 
  fl,, 
  hvilke 
  ogsaa 
  kan 
  vise 
  feldspat- 
  og 
  kvartsstykker 
  ved 
  

   siden 
  af 
  en 
  bindemasse 
  bestaaende 
  af 
  triturationsmateriale, 
  er 
  

   stykkerne 
  her 
  ikke 
  afrundede 
  paa 
  rullestenes 
  vis. 
  

  

  Videre 
  sammenlignet 
  med 
  mange 
  eruptivstrukturer 
  baade 
  

   med 
  strømningsmærke 
  og 
  med 
  brudte, 
  knækkede 
  krystaller, 
  

   korroderede 
  skeletter 
  m. 
  m. 
  er 
  hos 
  kataklas-strukturen, 
  naar 
  

   den 
  er 
  fuldt 
  udviklet, 
  ingen 
  krystalkonturer 
  som 
  regel 
  at 
  se 
  

   mellem 
  de 
  større 
  skiver. 
  

  

  Tilsidst 
  bliver 
  det 
  et 
  særskilt 
  studium 
  at 
  distinguere, 
  hvad 
  

   der 
  ved 
  den 
  stedfundne 
  trituration, 
  netop 
  paa 
  grund 
  af 
  sub- 
  

   stantsernes 
  fineste 
  fordeling, 
  er 
  fremgaaet 
  som 
  derivat 
  under 
  

   eller 
  efter 
  knusningsprocessen. 
  

  

  Med 
  spørgsmaalet 
  om 
  tilstedeværelsen 
  af 
  de 
  samme 
  struk- 
  

   turer 
  for 
  øie 
  har 
  jeg 
  videre 
  ogsaa 
  undersøgt 
  et 
  antal 
  af 
  bergart- 
  

   prøver 
  fra 
  andre 
  af 
  mig 
  særskilt 
  studerede 
  profiler, 
  livor 
  tegn 
  

   forekom 
  mig 
  at 
  være 
  tilstede 
  ogsaa 
  ved 
  forholdene 
  i 
  det 
  storfr 
  

   eller 
  synbare. 
  Eedegjørelsen 
  herom 
  maa 
  jeg 
  dog 
  opsætte 
  til 
  

   en 
  senere 
  leilighed. 
  Hidtil 
  var 
  det, 
  i 
  hvad 
  dagbøgerne 
  og 
  be- 
  

   skrivelser 
  har 
  noteret 
  som 
  øiegranit, 
  øiegneis, 
  visse 
  granit- 
  

   gange, 
  felsitaarer 
  og 
  gange, 
  i 
  adskillig 
  gneis-granit 
  eller 
  stribet 
  

   granit, 
  sparagmit-gneis, 
  ogsaa 
  i 
  kvartsit, 
  olivinstene 
  o. 
  fl. 
  navn- 
  

   lig 
  i 
  disse: 
  

  

  Eiteraakrogens 
  augitførende 
  granit, 
  Svenningdalen 
  (T. 
  Las- 
  

   sen 
  legit). 
  

  

  Gjetingen 
  protogingranit, 
  Grrong 
  Trondhj. 
  geologi 
  II. 
  91 
  

   (K. 
  Hauan 
  legit). 
  

  

  Bergen 
  øiegranit. 
  

  

  Sanddolâ 
  stribet 
  granit, 
  Grong 
  Trondhj. 
  geologi 
  II 
  91. 
  

  

  Kristiansund 
  gneisgranit, 
  Trondhj. 
  geol. 
  I. 
  6. 
  

  

  Tafjord 
  gneisgranit 
  ved 
  gruben. 
  Udsigt 
  pag. 
  217. 
  

  

  Muruviken 
  ganggranit, 
  Merakerprofilet 
  pag. 
  126. 
  

  

  Høvringen 
  rød 
  felsitaare, 
  Merakerprofilet 
  pag. 
  69. 
  126. 
  

  

  Seljestadgjuvet 
  granit, 
  üdsigt 
  pag. 
  148. 
  

  

  