﻿Grundfjeldsprofilet 
  ved 
  Mjøsens 
  sydende. 
  

  

  293 
  

  

  o 
  

   'o 
  

  

  w 
  

   o 
  

  

  

  bD 
  

  

  13 
  

  

  Fredrikshalds 
  finkornede 
  graa 
  granit 
  (bro- 
  

   sten) 
  pag. 
  190. 
  227. 
  

  

  Eidets 
  hvide 
  granit 
  pag. 
  194. 
  173. 
  

  

  Tafjords 
  gamle 
  granit 
  pag. 
  217. 
  

  

  Vigelens 
  granit 
  pag. 
  191. 
  

  

  Hildals 
  hvide 
  grove 
  granit. 
  

  

  Haukelidsæter 
  graniteu 
  foden 
  pag. 
  148. 
  

  

  Svenningdals 
  grubes 
  ganggranit. 
  

  

  Koppangs 
  øiegranit 
  (øiegneis 
  pag. 
  121). 
  

  

  Tunsaasens 
  stribede 
  granit 
  pag. 
  226. 
  

  

  Tafjordens 
  stribede 
  granit 
  pag. 
  217. 
  

  

  Eiebergets, 
  øst 
  Glommen. 
  

  

  Vardehougens, 
  øst 
  Glommen. 
  

  

  Ingedalssæters, 
  Ingedals 
  felt 
  pag 
  170. 
  

  

  Dyrlidaasens, 
  Ingedals 
  felt. 
  i 
  

  

  Hitterø 
  røde 
  felsitaarer 
  pag. 
  69. 
  \ 
  Merakerprofilet. 
  

  

  Usviken 
  røde 
  felsitaarer 
  pag. 
  69. 
  126. 
  ' 
  

  

  Medens 
  de 
  almindelige 
  körnige 
  granitstrukturer 
  ikke 
  vise 
  

   noget 
  tegn 
  til 
  foregaaet 
  bevægelse 
  af 
  massedelene 
  i 
  en 
  udpræ- 
  

   get 
  retning 
  under 
  krystallisationens 
  stadier, 
  skulde 
  derimod 
  efter 
  

   min 
  formening 
  de 
  stribede 
  graniter 
  (saakaldte 
  gneisgraniter) 
  

   ved 
  bestanddelenes 
  fordeling 
  i 
  rækker 
  eller 
  med 
  andre 
  ord 
  i 
  

   sin 
  parallelstruktur 
  angive 
  en 
  saadan 
  udslæbning 
  af 
  massedelene 
  

   under 
  krystallisationsprocessen. 
  

  

  Da 
  de 
  mikrografiske 
  partier 
  vise 
  sig 
  langs 
  allerede 
  korro- 
  

   derede 
  feldspatskiver, 
  angive 
  de 
  tilstedeværelsen 
  af 
  magma 
  

   endnu 
  medens 
  parallelstrukturens 
  mærke 
  sattes. 
  

  

  Saa 
  vidt 
  skulde 
  parallelstrukturen 
  i 
  en 
  saadan 
  bergart 
  

   endnu 
  være 
  strømningsstruktur. 
  Fortsættes 
  eller 
  gjentages 
  be- 
  

   vægelse, 
  efter 
  at 
  massen 
  i 
  sin 
  parallelstruktur 
  alt 
  var 
  befæstet, 
  

   med 
  knusning, 
  slidning, 
  indbyrdes 
  flytning 
  af 
  massedelene, 
  da 
  

   indtræder 
  en 
  anden, 
  den 
  egentlige 
  kataklas-struktur. 
  Ligesom 
  

   de 
  øvrige 
  bestanddele 
  bære 
  slidningsmærket, 
  skulde 
  da 
  ogsaa 
  

   de 
  mikrografiske 
  partier 
  kunne 
  være 
  forsynet 
  med 
  saadant. 
  

  

  