﻿Om 
  Tysnesmeteoriten, 
  ^ 
  315 
  

  

  De 
  fremragende 
  smaagryn 
  i 
  smeltehinden 
  synes 
  væsentlig 
  at 
  

   forekomme, 
  hvor 
  jernkorn 
  ligger 
  indsprængte. 
  Naar 
  smeltehinden 
  

   gnides, 
  kommer 
  nemlig 
  jern 
  frem 
  i 
  smaavorterne. 
  

  

  Ved 
  nøiere 
  eftersyn 
  ser 
  man, 
  at 
  smeltehinden 
  er 
  gjennemsat 
  

   med 
  et 
  uregelmæssigt, 
  finmasket 
  net 
  af 
  ganske 
  smale 
  sprækker, 
  

   rimeligvis 
  fremkommet 
  under 
  dens 
  afkjøling. 
  

  

  Flere 
  steder 
  sees 
  udenpaa 
  smeltehinden 
  lyse 
  flækker 
  af 
  en 
  

   hvidlig, 
  pulveragtig 
  substans. 
  Paa 
  den 
  store 
  sten, 
  som 
  er 
  blevet 
  

   vasket 
  og 
  børstet, 
  har 
  dette 
  pulver 
  oprindelig 
  været 
  tilstede 
  i 
  

   i 
  større 
  mængde, 
  end 
  det 
  nu 
  er, 
  hvad 
  man 
  kan 
  se 
  af 
  et 
  forholds- 
  

   vis 
  rigelig 
  dermed 
  forsynet 
  stykke, 
  som 
  er 
  slaaet 
  af 
  den 
  store 
  

   sten 
  og 
  lader 
  sig 
  passe 
  ind 
  til 
  en 
  brudflade 
  paa 
  denne. 
  Pulveret, 
  

   der 
  sidder 
  temmelig 
  Løst 
  i 
  fordybningerne 
  mellem 
  smeltehindens 
  

   smaa 
  ujævheder, 
  viser 
  sig 
  under 
  mikroskopet 
  at 
  være 
  sammensat 
  

   af 
  dobbeltbrydende 
  mineralsplinter, 
  der 
  ikke 
  lader 
  sig 
  henføre 
  til 
  

   meteorstenens 
  mineraler, 
  men 
  synes 
  at 
  være 
  stenstøv 
  af 
  den 
  

   grønne, 
  finkornede 
  skifer, 
  hvorimod 
  stenen 
  stødte, 
  og 
  hvoraf 
  den 
  har 
  

   slaaet 
  splinter. 
  Pulveret 
  er 
  sandsynligvis 
  blevet 
  klæbende 
  ved 
  

   stenen, 
  før 
  smeltehinden 
  endnu 
  var 
  størknet. 
  

  

  Meteorstenens 
  bergart. 
  Denne 
  er 
  ikke 
  smulrende 
  som 
  hos 
  

   mange 
  andre 
  meteoriter 
  men 
  temmelig 
  fast 
  og 
  haard. 
  Hoved- 
  

   farven 
  er 
  mørk 
  graa. 
  Professor 
  Kjerulf 
  har 
  ladet 
  hjørnet 
  cc 
  (se 
  

   fig. 
  1) 
  sage 
  af 
  stenen. 
  Af 
  den 
  saaledes 
  fremkomne 
  snitflade 
  er 
  

   en 
  del 
  fremstillet 
  i 
  naturlig 
  størrelse 
  øverst 
  paa 
  tab. 
  2. 
  Noget, 
  

   som 
  i 
  fortrinlig 
  grad 
  udmærker 
  vor 
  meteorsten, 
  er 
  dens 
  smukke 
  

   brecciestruktur. 
  I 
  en 
  mørk 
  graa 
  grundmasse 
  ligger 
  indstrøet 
  

   kantede 
  stykker 
  af 
  mindre 
  dunkel 
  farve, 
  nogle 
  forholdsvis 
  meget 
  

   lyse, 
  andre 
  mindre 
  lyse. 
  Ved 
  nøiere 
  betragtning 
  ser 
  man, 
  at 
  der 
  

   er 
  en 
  gradevis 
  overgang 
  å'a 
  de 
  større 
  brudstykker 
  til 
  mindre 
  og 
  

   mindre 
  indtil 
  ganske 
  smaa, 
  ofte 
  rundagtige, 
  lyse 
  legemer, 
  hvis 
  stør- 
  

   relse 
  er 
  mindre 
  end 
  en 
  millimeter. 
  At 
  der 
  finder 
  en 
  saadan 
  over- 
  

   gang 
  sted, 
  vil 
  vi 
  i 
  det 
  følgende 
  faa 
  bekræftelse 
  paa 
  ved 
  mikro- 
  

   skopisk 
  undersøgelse. 
  Stenen 
  viser 
  sig 
  saaledes 
  at 
  være 
  en 
  chon- 
  

   drit 
  med 
  breccieartet 
  struktur. 
  

  

  Snitfladen 
  lod 
  sig 
  kun 
  ufuldstændig 
  polere. 
  Jernet 
  i 
  stenen 
  

   blev 
  snart 
  blankt, 
  men 
  som 
  en 
  seig 
  bestanddel 
  ragede 
  det 
  under 
  

   den 
  fortsatte 
  behandling 
  op 
  over 
  det 
  øvrige 
  af 
  fladen, 
  saa 
  denne 
  van- 
  

   skelig 
  lod 
  sig 
  paavirke 
  af 
  pudsepulveret. 
  Holder 
  man 
  snitfladen 
  

   paa 
  en 
  passende 
  vis 
  mod 
  lyset, 
  saa 
  det 
  skinner 
  af 
  jernet, 
  kan 
  man 
  

   meget 
  tydelig 
  gjøre 
  sig 
  en 
  forestilling 
  om 
  dettes 
  maade 
  at 
  optræde 
  

  

  