﻿318 
  Hans 
  Reusch. 
  

  

  lidet 
  gjennemsigtige 
  kugler 
  eller 
  kuglebrudstykker 
  af 
  broncit, 
  som 
  

   viser 
  en 
  finstraalet 
  struktur. 
  Udstraalingspunktet 
  ligger 
  under- 
  

   tiden 
  et 
  eller 
  andet 
  sted 
  indenfor 
  kuglens 
  periferi; 
  oftest 
  bliver 
  

   det 
  imidlertid 
  et 
  tænkt 
  punkt 
  udenfor 
  denne, 
  i 
  hvilket 
  tilfælde 
  

   straalerne 
  blive 
  forholdsvis 
  lidet 
  divergerende 
  fra 
  hverandre. 
  Ikke 
  

   saa 
  sjelden 
  synes 
  bronciten 
  at 
  være 
  meget 
  intimt 
  sammenvokset 
  

   med 
  olivin, 
  idet 
  man 
  mellem 
  korsvise 
  nikoller 
  ser 
  den 
  opfyldt 
  af 
  en 
  

   mængde 
  ganske 
  smaa 
  mineralkorn, 
  som 
  polariserer 
  med 
  livlige 
  farver, 
  

   men 
  som 
  har 
  for 
  liden 
  udstrækning 
  til 
  at 
  muliggjøre 
  en 
  nøiere 
  

   granskning. 
  Forholdet 
  mellem 
  broncitens 
  og 
  olivinens 
  mængde 
  

   synes 
  at 
  variere 
  meget; 
  jeg 
  ved 
  dog 
  neppe 
  at 
  have 
  seet 
  sidst- 
  

   nævnte 
  overveie 
  hos 
  tydelig 
  radialstraalede 
  kugler. 
  At 
  sammen- 
  

   voksninger 
  optræder 
  og 
  det 
  kanske 
  ikke 
  i 
  ringe 
  mængde, 
  blev 
  

   jeg 
  først 
  opmærksom 
  paa 
  ved 
  at 
  studere 
  et 
  brudstykke, 
  hvor 
  

   de 
  forskjellige 
  bestanddele 
  optraadte 
  i 
  saa 
  store 
  maal, 
  at 
  de 
  tillod 
  

   en 
  nøiere 
  undersøgelse. 
  Fig. 
  b, 
  tab. 
  2 
  viser 
  en 
  del 
  af 
  dette 
  brudstykke^ 
  

   De 
  mørke 
  striber 
  udgjøres 
  af 
  en 
  kun 
  ufuldkommen 
  gjennemsigtig 
  

   substans, 
  der 
  forbliver 
  mørk 
  i 
  enhver 
  stilling 
  mellem 
  korsvise 
  ni- 
  

   koller 
  og 
  temmelig 
  sikkert 
  maa 
  formodes 
  at 
  være 
  glas. 
  Af 
  olivin 
  

   bestaar 
  de 
  stavformede 
  legemer, 
  som 
  strækker 
  sig 
  omtrent 
  midt 
  

   efter 
  mellemrummene 
  mellem 
  glasstriberne. 
  undertiden 
  sees 
  midt 
  

   efter 
  dem 
  ganske 
  fine 
  linjer 
  af 
  en 
  mørk, 
  forurensende 
  substans; 
  

   olivinstavene 
  er 
  alle 
  ens 
  orienterede 
  i 
  optisk 
  henseende, 
  slukker 
  

   lige 
  ud 
  og 
  polariserer 
  med 
  livlige 
  farver. 
  Resten 
  af 
  det 
  omhand- 
  

   lede 
  brudstykke 
  er 
  en 
  klar 
  substans, 
  omtrent 
  lige 
  saa 
  stærkt 
  lys- 
  

   brydende 
  som 
  olivinen 
  men 
  aggregatpolariserende 
  med 
  matte 
  far- 
  

   ver; 
  dette 
  mineral 
  er 
  sikkelig 
  en 
  augitart, 
  sandsynligvis 
  broncit.. 
  

   Naar 
  opløseligheden 
  af 
  meteorstenenes 
  bestanddele 
  undersøges^. 
  

   bør 
  man 
  ikke 
  undlade 
  at 
  tage 
  hensyn 
  til 
  forekomsten 
  af 
  saadanne- 
  

   samm 
  envoksninger 
  . 
  

  

  Ovenfor 
  omtaltes 
  brunligt 
  glas 
  som 
  bestanddel 
  af 
  vor 
  meteo- 
  

   rit. 
  Dette 
  fortjener 
  en 
  lidt 
  nøiere 
  omtale- 
  Man 
  finder 
  nemlig 
  i 
  

   meteoritens 
  forskjellige 
  brudstykker 
  overgange, 
  som 
  svarer 
  til 
  dem, 
  

   der 
  hos 
  de 
  jordiske, 
  porfyriske, 
  feldspatrige 
  bergarter 
  iagttages 
  

   mellem 
  glas, 
  mikrofelsit 
  og 
  grundmasse 
  af 
  et 
  feldspataggregat. 
  I 
  

   nogle 
  tilfælde 
  er 
  meteoritens 
  glas 
  typisk 
  homogent. 
  Oftere 
  viser- 
  

   det 
  en 
  begyndende 
  krystallisation, 
  idet 
  det 
  gjennemkrydses 
  af 
  for- 
  

   skjellige 
  sæt 
  yrfine 
  dobbel 
  tbry 
  den 
  de 
  streger. 
  Herfra 
  har 
  man 
  

   overgange 
  til 
  massivere 
  krystalsskeletter, 
  der 
  uden 
  vanskelighed 
  

   kan 
  bestemmes 
  som 
  olivin 
  (og 
  broncit). 
  Tab. 
  2 
  a 
  viser 
  et 
  brud- 
  

  

  