﻿350 
  Hans 
  Reusch. 
  

  

  lys, 
  at 
  den 
  udgjøres 
  af 
  jern.- 
  Hvor 
  en 
  spalte 
  overskjærer 
  et 
  rund- 
  

   agtigt 
  jernkorn 
  flyder 
  dette 
  sammen 
  med 
  spaltens 
  jern. 
  Paa 
  den 
  

   øvre 
  del 
  af 
  den 
  større 
  tegning 
  tab. 
  6, 
  der 
  forestiller 
  et 
  præparat 
  

   af 
  den 
  i 
  det 
  følgende 
  omhandlede 
  Ställdalsmeteorit, 
  ser 
  man 
  en 
  

   saadan 
  spalte. 
  En 
  anden 
  fra 
  Tysnesmeteorstenen 
  er 
  fremstillet 
  

   tab. 
  5; 
  denne 
  fører 
  os 
  ogsaa 
  et 
  andet 
  faktum 
  for 
  øie, 
  nemlig 
  de 
  

   efter 
  spalterne 
  stedfundne 
  forrykninger. 
  Man 
  har 
  her 
  en 
  af 
  et 
  

   enkelt 
  olivinindivid 
  bestaaende 
  olivinkugle, 
  som 
  fremviser 
  en 
  y 
  dre 
  

   skal 
  og 
  en 
  kjerne, 
  der, 
  som 
  før 
  omtalt, 
  er 
  gjennemsat 
  af 
  brunt 
  

   glas 
  paa 
  en 
  maade, 
  der 
  minder 
  om 
  planternes 
  cellevægge. 
  For- 
  

   rykningen 
  har 
  rimeligvis 
  været 
  ledsaget 
  af 
  en 
  formförändring; 
  

   cellevæggene 
  er 
  nemlig 
  blevne 
  bøiede. 
  Trykket, 
  der 
  har 
  fremkaldt 
  

   denne 
  bøining, 
  har 
  ogsaa 
  udøvet 
  sin 
  indflydelse 
  paa 
  olivinens 
  op- 
  

   tiske 
  forhold. 
  Den 
  slukker 
  nemlig 
  ikke 
  mellem 
  korsvise 
  nikoUer 
  

   ud 
  over 
  det 
  hele 
  med 
  en 
  gang. 
  Samtidig 
  bliver 
  nemlig 
  ikke 
  mere 
  

   af 
  olivinen 
  mørkt, 
  end 
  de 
  dele 
  af 
  de 
  krummede 
  »olivinstave«^, 
  som 
  

   falder 
  sammen 
  med 
  et 
  nikolhovedsnit. 
  Under 
  en 
  dreining 
  af 
  præ- 
  

   paratet 
  kommer 
  saaledes 
  en 
  mørk 
  skygge 
  at 
  vandre 
  hen 
  over 
  det. 
  

   En 
  lignende 
  bøining 
  skulde 
  jeg 
  tænke 
  mig 
  der 
  har 
  fundet 
  

   sted 
  hos 
  det 
  tab. 
  2 
  c. 
  fremstillede 
  enstatitbrudstykke, 
  der 
  viser 
  

   samme 
  udslukningsforhold 
  som 
  olivinkuglen. 
  

  

  Sesslemeteoriterne, 
  

  

  Iste 
  januar 
  1869 
  omtrent 
  kl. 
  12^/2 
  eftermiddag. 
  

  

  Om 
  Hesslemeteoriterne 
  har 
  Nordenskiöld 
  skrevet 
  en 
  afhand- 
  

   ling*), 
  hvoraf 
  følgende 
  hidsættes 
  angaaende 
  faldet 
  og 
  den 
  kemiske 
  

   sammensætning. 
  Hessle 
  ligger 
  omtrent 
  30 
  kil. 
  fra 
  Upsala. 
  Her 
  

   og 
  i 
  omegnen 
  faldt 
  der 
  til 
  ovenanførte 
  tid 
  en 
  hel 
  del 
  stene, 
  hvoraf 
  

   den 
  største 
  veiede 
  henimod 
  to 
  kilogram. 
  De 
  opsamledes 
  paa 
  en 
  

   oval 
  strækning, 
  hvis 
  bredde 
  var 
  5 
  kil., 
  og 
  hvis 
  længde 
  fra 
  nv. 
  til 
  

   so. 
  var 
  næsten 
  16 
  kil. 
  »Kasteretningen« 
  maa, 
  efter 
  Nordenskiöld, 
  

   have 
  gaaet 
  fra 
  so. 
  til 
  nv., 
  saasom 
  de 
  største 
  stene 
  fandtes 
  længst 
  

   mod 
  nv. 
  Foruden 
  stene 
  fandtes 
  ogsaa 
  paa 
  sneen 
  et 
  mørkt 
  pulver. 
  

  

  ^) 
  A. 
  E. 
  Nordenskiöld. 
  Meteorstenfallet 
  vid 
  Hessle. 
  Kongl. 
  Svenska 
  Vet. 
  

   Akad, 
  Handlingar. 
  Bandet 
  8. 
  No. 
  9. 
  1870. 
  

  

  